‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫"‬‫אני חלש, אהובה, ונואש מאוד‬
‫אם זו הדרך בה עליי ללכת‬
‫אקבל את גזר הדין‬
‫אתחנן לרחמים‬
‫חונקת יפה, אכזרית ושופטת‬
‫חונקת מקסימה‬
‫חונקת יפה...‬‫"‬
‫מה אתם מעדיפים? יפה? מקסימה?‬
‫המטפורה ברורה או שזה מתוחכם מדי?‬
‫עברה שעה.‬
‫בוא נלך לפני שהחיה תהיה רעבה שוב.‬
‫אבל עשינו עסקה.‬ ‫-עשינו עסקה עם מכשף חי.‬
‫לא נחכה פה ‬‫כדי לשלם למכשף מת.‬
‫"‬‫חונקת יפה‬‫"‬
‫לעזאזל. היי, לא.‬
‫תפסיקו מייד או שאני...‬
‫או שאתה מה?‬
‫תשיר לנו למוות?‬
‫אולי לא שמעת את האדון.‬
‫כן, אולי לא...‬
‫סליחה, מי אתה?‬
‫זוז מפה,‬
‫איש זקן.‬
‫עשה כפי שהמשורר אמר‬ ‫או שאיאלץ לשלוף מולך נשק.‬
‫איזה נשק?‬
‫אני לא רואה חרב פלדה.‬
‫אין צורך בפלדה.‬
‫אני מאמין שזה ש‬‫לי‬‫.‬
‫גראלט, הם...‬
‫עם ה...‬
‫האישה הזאת הרגה גבר בידיים חשופות‬
‫כשניסה לגנוב את הסוסה שלך.‬
‫אז אולי היא תהיה בת לוויה טובה יותר.‬
‫סליחה, מי אתה בדיוק?‬
‫אני בורץ' שלושת העורבים.‬
‫אלה המלוות שלי, טיאה וויאה.‬
‫חיפשתי אותך, גראלט מריוויה.‬
‫זאת הפעם הראשונה שלי, וזה לא דבר קטן.‬
‫נשארו לי מעט פעמים ראשונות.‬
‫אבל לסעוד עם גראלט מריוויה...‬
‫ההרפתקאות שלך הן אגדה.‬
‫בבקשה.‬
‫יין אסט‬‫ ‬‫אסט, קטן.‬
‫אני מניח שאתה רוצה לשמוע‬ ‫למה אני מחפש צייד מפלצות מהולל שכמוך.‬
‫אל תטריח את עצמך. אני רק רוצה אוכל.‬
‫ידעתי שאחבב אותך. זאת הסיבה הראשונה.‬
‫מנה אחת מכל מה שיש לכם,‬ ‫ושהשיכר לא יפסיק לזרום!‬
‫בדרך!‬
‫הסיבה השנייה היא זו:‬
‫לפני זמן מה,‬
‫דרקון ירוק נחת על הגבול‬ ‫בהרים של המלך נידמיר.‬
‫אני יודע מה אתה חושב.‬
‫"לא ייתכן. דרקונים הם נדירים מאוד."‬
‫אבל זאת האמת.‬
‫תושבי המקום ראו אותו‬ ‫ורדפו אחריו בתקווה למצוא אוצר.‬
‫כמובן, הם רק פצעו את היצור‬
‫והרגיזו אותו כל כך‬
‫שהוא התעופף מהמערה שלו‬ ‫והבעיר חצי גבעה בלהבות.‬
‫כבשים מתות בכל מקום.‬
‫יש לך צוואר מדהים.‬
‫הוא כמו אווז סקסי.‬
‫גומע.‬
‫עכשיו המלך בצרות.‬
‫הוא מיועד להינשא‬ ‫לנסיכה מהממלכה היריבה, מאלור.‬
‫מה שאומר שזה זמן רע‬
‫להתעסק עם יצור רצחני שאורב בהרים.‬
‫הוא הוציא משלחת ציד כדי להרוג אותו.‬
‫ארבעה צוותים התנדבו.‬
‫המנצח יקבל את האוצר של הדרקון‬
‫ויוכתר בתור לורד‬ ‫באחת המדינות הווסאליות החדשות.‬
‫כלומר, אם הוא ישרוד.‬
‫איך זה קשור אליי?‬
‫אני רוצה שתצטרף לצוות שלי.‬
‫אני יכול לשמוע את זה.‬
‫סיפור על שתי זריקניות‬‫ ‬‫והמאהב שלהן,‬
‫המשורר האמיץ.‬
‫אנחנו בעניין. אנחנו בפנים.‬
‫בזבזת את זמנך, בורץ'.‬
‫אני לא הורג דרקונים.‬
‫שמע לעצתי.‬
‫אף אוצר לא שווה למות בשבילו.‬
‫זה תלוי באוצר.‬
‫מה שאני צריך הוא...‬
‫הרפתקה חדשה.‬
‫פעם ראשונה אחרונה‬ ‫לפני שאזדקן ויישאר לי רק למות.‬
‫ואתה חושב שתקבל ז‬‫את ‬‫אם תהרוג דרקון?‬
‫אני רק יודע‬
‫שיש רק שביל אחד במעלה ההר‬ ‫והוא רווי מפלצות.‬
‫אם תצטרף אלינו,‬
‫מכשף יקר, לא יהיה אפשר לעצור אותנו.‬
‫שמישהו יביא לי משקה מזוין!‬
‫מוזג!‬ ‫-הגמדים האלה ישתתפו בציד.‬
‫מוזג.‬
‫גראלט יכול לכסח אותם מתוך שינה.‬ ‫-נכון מאוד!‬
‫הוא אמר שהוא רוצה ארבע כוסות!‬
‫עכשיו.‬
‫או אולי חצי-ער.‬
‫ואז יש את שכירי החרב.‬
‫שמעת עליהם, מכשף?‬
‫כן.‬
‫והתשובה היא לא.‬
‫אתה מרגיש את זה, בדיוק כמוני.‬
‫החור הזה בתוכך.‬
‫הפצע שאי אפשר לגרד,‬‫ ‬‫ששורף לך את המוח‬
‫ולא נותן לך לישון בלילה.‬
‫הצטרף אליי.‬
‫אראה לך מה אתה מפספס.‬
‫מה אני מפספס?‬
‫סליחה שאני קוטע את הרגע המלבב הזה,‬ ‫אבל אלה רק שלושה.‬
‫איפה הצוות הרביעי?‬
‫הם.‬
‫הו, לא.‬
‫תודה רבה. היה נחמד מאוד. תודה על היין‬
‫והעוגות, אבל כפי שהאיש אמר,‬
‫אנחנו לא יכולים להתערב. גראלט, נלך?‬
‫אני בפנים.‬ ‫-בן של...‬
‫הציד מתחיל בזריחה.‬
‫החבר שלך יכול היה לציין‬ ‫שהדרך צרה מדי לסוסים‬
‫במצגת השיווק הראשונית שלו.‬
‫ברוך הבא לעולם, יסקייר.‬
‫בשם קוראת'!‬
‫מה מציק לך?‬
‫גנבו לי את התיק.‬
‫אלה בטח שכירי החרב הארורים!‬
‫כן, טוב...‬
‫מסע של שלושה ימים‬‫ ‬‫ורק שביל אחד לפסגה.‬
‫זה משאיר לי הרבה זמן להשתין לו בדייסה!‬
‫השם הוא ירפן זיגרין.‬
‫גראלט מריוויה.‬
‫ושמי ג'וליאן אלפרד פנקרץ...‬ ‫-כן, אני יודע.‬
‫תקבל סכום נאה עבור הסוסה‬ ‫אם תמכור אותה עכשיו!‬
‫זה מקסים שכולם רוצים את רואץ'‬ ‫בימים אלה, לא?‬
‫הוא מתכוון שלא נצא מכאן בחיים.‬
‫רגע, מה? אף אחד לא דיבר על סכנת מוות.‬
‫איך זה יכול להיות‬ ‫שאני מתהלכת על פני הארץ כבר עשורים‬
‫ולא נתקלתי באף מכשף,‬
‫והראשון שאני פוגשת‬‫ ‬‫לא עוזב אותי בשקט?‬
‫הייתי אומר שמשהו מוזר קורה, אבל בעצם,‬
‫למכשפים יש נטייה לפגוש מפלצות.‬
‫יסקייר.‬ ‫-ינפר.‬
‫קמטי ההבעה שלך חדשים.‬
‫כן, טוב, הבדיחות שלך...‬
‫ישנות.‬
‫תודה, רואץ'.‬
‫מה את עושה כאן, ין?‬ ‫-אני כאן עם המלווה שלי.‬
‫סר אייק האציל מדנסלה.‬
‫כדי לעזור לו להרוג את הדרקון.‬
‫למען הממלכה והתהילה!‬
‫עד שניפגש שוב, גראלט.‬
‫להתראות, רואץ'.‬
‫מיהו גראלט, בדיוק?‬
‫סבתא שלי הכירה אותו היטב?‬
‫למה היא לא הזכירה אותו לפני...‬
‫אותו לילה?‬
‫המטרה העיקרית שלנו‬‫ ‬‫תמיד הייתה להגן עלייך.‬
‫למה היא הרשתה לו‬‫ ‬‫לתבוע את חוק ההפתעה?‬
‫מה זה, בכלל?‬
‫כשאדם מציל מישהו אחר‬‫ ‬‫ממוות בטוח,‬
‫אפשר לתבוע את חוק ההפתעה‬
‫כדי לשלם את החוב.‬
‫את מי גראלט הציל?‬
‫את אביך.‬
‫דוני. בתמורה, הוא קשר אותך אל גראלט.‬
‫זה הגורל שלך.‬
‫אז למה הוא עוד לא מצא אותי?‬
‫שאלות, שאלות.‬
‫בקרוב תהיו ביחד.‬
‫בדיוק כפי שסבתך רצתה.‬
‫הזדרזו, ילדים.‬
‫נחמד מצידכן לחלוק את השלל מהמסע הזה‬
‫עם איש זקן כמו בורץ'.‬
‫אתן נאמנות לו כאילו שאתן...‬
‫חברות שלו.‬
‫חברות? קרובות משפחה.‬
‫מאבטחות שכירות. ‬
‫לצוד איתו הוא כבוד‬‫ ‬‫שאין לגבות עבורו תשלום.‬
‫אבל למה?‬
‫הוא יפה מאין כמ‬‫והו.‬
‫אתה דואג שאם תמצמץ, לא תראה אותה שוב.‬
‫אתה מאוהב בה.‬
‫או...‬
‫שהסכנה האמיתית היא לא הדרקון.‬
‫לכן הבאתי אותך, גראלט מריוויה.‬
‫שום דבר לא מפחיד אותך.‬
‫אז אתה לא מכיר את ינפר מוונגרברג.‬
‫מי ייתן והיא הגרועה ביותר שנפגוש.‬
‫מליטלי, שמרי עלינו.‬
‫מה קרה כאן?‬
‫דרקונים נמנעים מבני אדם.‬
‫הוא היה אמור לברוח כשהם תקפו.‬
‫אני לא מבין. למה הוא תקף בחזרה?‬
‫כשהמין שלך עומד בפני התמוטטות,‬
‫אולי הכול נהיה נואש יותר.‬
‫כן, אפשר להשתמש בזרדים,‬
‫אבל אני מעדיף‬
‫להשתמש בפרחים, כן?‬
‫ורדים.‬
‫נרקיסים.‬
‫צמחים ו... איכס. חיות.‬ ‫קקטוס, אם היא ממש בקטע.‬
‫גבירותיי, אתן נראות רעבות.‬ ‫הרשו לי לנדוד אל תוך הסבך הזה‬
‫וללקט עבורכן...‬
‫חטיף טעים של אחר הצהריים.‬
‫בסדר.‬
‫אני רעב. מי עוד רעב?‬
‫אני ברצינות יכול לאכול...‬
‫בסדר.‬
‫יש פה משהו.‬
‫הוא נראה כמו פאון.‬
‫יסקייר...‬ ‫-שלום.‬
‫שלום, חבר קטן.‬
‫אתה הדבר הכי חמוד...‬
‫והכי מבעית שראיתי בחיי.‬
‫ברח, גראלט! ברח!‬
‫זה שוב אחד החברים שלך.‬
‫בשם בלומנמאדג', מה זה?‬
‫זאת היריקה.‬
‫היא בטח גוועת מרעב. הניחו את כלי הנשק.‬
‫למען הממלכה והתהילה!‬ ‫-סר אייק.‬
‫יכולת להיהרג!‬
‫אם היינו מאכילים אותה,‬‫ ‬‫היא הייתה עוזבת.‬
‫תודה.‬
‫האביר הזה אולי טיפש כמו אבן,‬
‫אבל שככה יהיה לי טוב,‬ ‫לדרקון ההוא אין סיכוי.‬
‫לא הייתי אוכל את זה, אדוני הטוב.‬
‫אבירים לא הורגים לשווא.‬
‫לכן אני מתאים לתפקיד‬ ‫לורד המדינה הווסאלית של נידמיר.‬
‫אביר טוב מוביל בעזרת דוגמה אישית.‬
‫למען...‬ ‫-הממלכה והתהילה.‬
‫אנחנו יודעים.‬
‫הנתינים שלי יהיו הצמיתים‬ ‫הכי בני-מזל בעולם.‬
‫במיוחד כשינפר היפה תהיה הקוסמת שלי.‬
‫אני לא יכולה לחכות לשרת אותך, אדוני.‬
‫אולי בא לך לשרת אותי הלילה,‬
‫מכשפה?‬ ‫-זהירות, בוהולט.‬
‫אז גם המכשף חושב שהוא אביר.‬
‫לא.‬
‫היא יכולה לרצוח אותך בעצמה.‬
‫מה כל כך מצחיק,‬
‫תלתל זין מגודל שכמוך?‬
‫אני רק תוהה את מי אהרוג קודם.‬
‫את המפלצת‬
‫או את צייד המפלצות.‬
‫אוי, לא.‬
‫אני חושש שעליי ללכת.‬
‫הגברת ינפר, שאלווה אותך לאוהל?‬
‫ת‬‫צטרף ‬‫אליי?‬
‫גבירתי, לעולם לא אזלזל בכבודך בכזה אופן.‬
‫צר לי לבשר לך,‬‫ ‬‫אבל הספינה הזאת כבר הפליגה,‬ ‫נטרפה ו‬‫שקעה ב‬‫אוקיינוס.‬
‫אני חייב לחרבן.‬
‫אז שנספר לממזר המסכן‬
‫שהוא חולם על מדינה וסאלית‬ ‫שלא תהיה קיימת עוד עשור?‬
‫מדינות עולות ונסוגות כמו הגאות.‬
‫זה לא דבר חדש.‬
‫זה דבר חדש.‬
‫יורש העצר של נילפגארד חזר‬ ‫ושורף את כל הדרום.‬
‫ופרינג'ילה היא הקוסמת שלו.‬
‫נילפגארד היא בדיחה.‬
‫ראיתי את זה במו עיניי. שם, באבינג.‬
‫הקנאים הדפוקים ההם מתקרבים מיום ליום.‬
‫בקרוב הם ינסו לכבוש את סודן.‬
‫ואז את טמריה.‬
‫רדניה.‬
‫סינטרה.‬ ‫-לא.‬
‫המלכה קלנתה לא תרשה‬‫ ‬‫שייקחו את מה ששייך לה.‬
‫אולי אם הקנאות הדתית של נילפגארד‬ ‫הייתה מרוככת מוקדם יותר,‬
‫וביד חזקה יותר...‬
‫אם תסלחו לי,‬
‫הגיע הזמן לשנת היופי שלי.‬
‫זה לא יעשה אותי יפה יותר,‬
‫אבל גם אני עייף.‬
‫אז,‬
‫כולנו עומדים לקבל שליטים חדשים ורשעים‬
‫ודרקונים קיימים במציאות.‬
‫יום טוב, בסך הכול.‬
‫מה, אז כולכם ראיתם פעם דרקון?‬
‫גראלט, תספר להם.‬
‫הם מתמעטים.‬
‫ציידי האוצרות דאגו לכך. אבל הם קיימים.‬
‫אלה שנקראים "דרקונים ירוקים",‬
‫כמו זה שיש כאן,‬
‫הם הנפוצים ביותר.‬
‫דרקונים אדומים, פחות.‬
‫שחורים הם הכי נדירים.‬
‫דרקונים זהובים הם הכי נדירים.‬
‫דרקונים זהובים הם מיתוס.‬
‫כדי שדרקון זהוב יתקיים,‬
‫הוא יהיה חייב להיות תוצאה של...‬
‫מוטציה מקרית ויחידה במינה.‬
‫ומניסיוני האישי,‬
‫מוטציות לא קורות במקרה.‬
‫אבל זה לא משנה.‬
‫מוטציה או מיתוס,‬
‫הדרקונים הזהובים גמרו‬ ‫כמו כל דבר שונה מכדי לשרוד.‬
‫הם נכחדו.‬
‫יש דרכים אחרות לשרוד.‬
‫אם אתה מחפש לך מורשת,‬
‫אולי כדאי שתקשיב‬
‫לעצה של תלתל הזין המגודל‬‫ ‬‫ותהפוך לאביר.‬
‫אדוני המכשף...‬
‫לבן השיער...‬
‫מריוויה.‬
‫אתה תהיה אביר גרוע‬ ‫אם אתה מסרב להרוג דרקונים.‬
‫אבל בטח לא גרוע‬‫ ‬‫כמו סר אייק מדנסלה!‬
‫המשיכו ללכת.‬ ‫בני נילפגארד עשויים להיות בכל מקום.‬
‫אנחנו לא בטוחים.‬
‫איך ניצלת מהמתקפה, מאוסאק?‬
‫דארה, בבקשה.‬
‫סירי אומרת שנעלמת כהרף עין.‬ ‫למה נטשת את הנסיכה שלך?‬
‫היינו...‬
‫בני נילפגארד משכו אותי דרך שער,‬
‫חטפו אותי והחזיקו אות‬‫י‬‫ בשבי במשך ימים.‬
‫ואיך ברחת מהם?‬
‫גראלט.‬
‫הוא שלח אותי להביא את סירי.‬
‫המכשף?‬
‫לוחם מיומן שקשור לסירי.‬
‫והוא הציל אותך כדי שתציל אותה?‬
‫לבדך?‬ ‫-שאל אותו בעצמך.‬
‫הוא נמצא בעיירה,‬
‫מעבר לסבך העצים הזה.‬
‫עלינו למצוא אותו.‬
‫שם נהיה בטוחים.‬
‫משהו לא בסדר, סירי.‬
‫המים שם היו...‬ ‫-כן, ההשפעה פגה.‬
‫הראש שלי צלול עכשיו.‬
‫את יודעת מה קורה לאנשים שנמלטים ממצור?‬
‫כי הם לא סתם נעלמים.‬
‫הם נתפסים ומגויסים על ידי האויב.‬
‫זכרי מה מלכת הדריאדות אמרה.‬
‫"שאלי את השאלות הנכונות."‬
‫לא מדובר רק בחיים שלך, סירי,‬‫ ‬‫אלא גם בשלי.‬
‫הנסיכה, שכחתי.‬
‫הבאתי לך את זה.‬
‫האבנט של ס‬‫בתי‬‫.‬
‫מישהו ראה את המלווה שלי?‬
‫איזה קשקוש ביצים!‬
‫מי משסף את גרונו של אדם‬ ‫כשהוא ‬‫מרוקן ‬‫את המעיים?‬
‫שום דבר כבר לא קדוש?‬
‫זין!‬
‫עברנו חצי מהדרך למאורת הדרקון,‬ ‫אבל אנחנו בסכנה.‬
‫לא נוכל להמשיך ככה.‬ ‫-הלוחמת צודקת.‬
‫מישהו הרג את הכסיל המתחסד ההוא,‬
‫וזה לא היה מישהו מאיתנו.‬
‫מישהו לא משחק בהוגנות.‬
‫בני עמנו עבדו במכרות בהרים האלה.‬
‫אנחנו מכירים דרך‬‫ ‬‫שתקצר את המסע בחצי יום.‬
‫ששכירי החרב ילכו בדרך הארוכה.‬
‫נשיג את האוצר‬‫ ‬‫עוד לפני שהם יגיעו למערה.‬
‫נגן זה על זה עד הפסגה הבאה‬
‫ואז, כל אחד ידאג לעצמו.‬
‫מה אתה אומר?‬ ‫-קדימה.‬
‫לך. אני אשיג אתכם.‬
‫הרגת את אייק?‬
‫להרוג אותו?‬
‫כמה עממי.‬
‫ואתה זה שנעצת בו מבטים חדים מאז שהגענו.‬
‫אלה שכירי החרב.‬
‫בוהולט המנוול הרג את המלווה שלי‬
‫לפני שהוא הספיק לבצע‬ ‫את הדבר היחיד שלשמו שכרתי אותו.‬
‫ומה זה?‬
‫ין!‬
‫מה את באמת עושה כאן?‬
‫אני כאן בשביל הדרקון.‬
‫אומרים שיש לו תכונות מרפאות מסוימות.‬
‫חשבתי שהשינוי שלך‬
‫ריפא כל חלק בגופך.‬
‫ובתמורה, איבדתי חלקים אחרים.‬
‫ינפר...‬
‫אל תגידי לי שבאת עד לכאן‬
‫בשביל איזו תרופת פריון מפוברקת‬ ‫מלב של דרקון?‬
‫היא לא מפוברקת!‬ ‫-היא כן.‬
‫וברצינות?‬
‫את? אימא?‬
‫אתה חושב שאהיה אימא רעה?‬
‫בהחלט.‬
‫ין...‬
‫ילד?‬
‫מה תעשי עם ילד?‬
‫לקחו ממני את הזכות לבחור.‬ ‫אני רוצה אותה בחזרה.‬
‫אני לא מצפה שאתה תבין.‬
‫לא בחרתי להיות מכשף.‬
‫שמעי...‬
‫האנשים שיצרו אותנו‬
‫עיקרו אותנו מהרבה סיבות.‬
‫אחת הסיבות האדיבות יותר‬
‫היא שסגנון החיים הזה לא מתאים לילדים.‬
‫מה?‬
‫חשבת שתזמני את כוח התוהו‬ ‫בפקודת המלך בין הנקה לשנת צהריים?‬
‫אל תתנשא עליי!‬ ‫-אני לא.‬
‫חשבתי על זה לעיתים קרובות.‬
‫הייתי משתמש בילד ההפתעה‬‫ ‬‫כפתיון לברוקסה‬ ‫במקום לדון אות‬‫ו‬‫ לחיים האלה!‬
‫מה אמרת?‬
‫זין.‬
‫יש לך ילד הפתעה?‬
‫כמה משעשע.‬
‫אתה מרצה לי על תרופות פלא שיתנו לי ילד‬
‫ו‬‫מרמה את הגורל‬‫ ‬‫כדי ל‬‫גנוב ‬‫ילד.‬
‫בכל פעם שאני איתך‬
‫אני אומר יותר בחמש דקות‬ ‫משאמרתי במשך שבועות.‬
‫ואני תמיד מתחרט.‬
‫הגמדים,‬
‫הם מובילים אותנו לקיצור דרך.‬
‫בואי איתנו.‬
‫אני יכולה לדאוג לעצמי.‬
‫אבל את לא חייבת.‬
‫בואי איתי.‬
‫הוא ממתין לנו.‬
‫הפסקת פעם להתגעגע לסקליגה?‬
‫מה?‬
‫אני לא חושבת שאי פעם‬ ‫אפסיק להתגעגע לסינטרה, אבל...‬
‫אתה עזבת את ביתך כדי לגדל אותי.‬ ‫איך זה גרם לך להרגיש?‬
‫אני...‬
‫התגעגעתי מאוד לבית.‬
‫זוכר שהיינו מבקרים?‬
‫מחליקים על הקרח עם קראק אן קרייט?‬
‫הוא תמיד אמר שהוא נתן לי לנצח,‬ ‫אבל אני מהירה יותר.‬
‫התגעגעת גם לקור?‬ ‫-כן, מאוד.‬
‫אבל יש לך דלקת פרקים!‬
‫אתה שונא קור!‬
‫ותמיד אמרת שסקליגה היא עיר מולדתך‬
‫אבל הבית שלך הוא בסינטרה, איתנו!‬
‫היי!‬ ‫-נמאס לי ממך.‬
‫מאוסאק, די!‬ ‫-לא קוראים לנו מאוסאק!‬
‫הרגנו את מאוסאק‬
‫וגנבנו את החזות הדוחה שלו‬‫ ‬‫כדי למצוא אותך.‬
‫ממילא אנחנו מעדיפים את זה ככה.‬
‫לאן אתה לוקח אותנו? מי מחפש אותה?‬
‫האיש עם הקסדה המכונפת.‬ ‫-למה הוא כל כך נואש?‬
‫אני מיוחדת. אני לא יודעת למה,‬ ‫אבל יש בתוכי משהו.‬
‫הרוג אותו.‬ ‫-מה?‬
‫אעשה זאת בעצמי.‬ ‫-‬‫חכי, לא!‬
‫היזהרו מהאבנים הנופלות, שמעתם?‬
‫יש כאן מפולות כשנושבת רוח חזקה.‬
‫כמו...‬
‫עכשיו.‬
‫הגענו.‬
‫אתה צודק, זה קיצור דרך. ישר אל המוות.‬
‫אתה רוצה להגיע לפני שכירי החרב?‬
‫כדאי שנחזור.‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו קרובים.‬ ‫-איך אתה יכול לדעת?‬
‫זה שביל טוב מאוד.‬
‫לגמדים.‬
‫תפסיקי ליילל. את תסתדרי.‬
‫כל עוד לא תסתכלי למטה.‬
‫נתראה בצד השני!‬ ‫-כן, כן.‬
‫נשים קודם?‬
‫טוב. בסדר.‬
‫קדימה, יסקייר. אתה מסוגל.‬
‫זהירות!‬
‫לעזאזל!‬
‫זה לא סימן טוב.‬
‫גראלט!‬ ‫-זוזו אחורה!‬
‫מכשף, אתה עוד תציל את כולנו.‬
‫אבל קודם, עליך לשחרר.‬
‫לא.‬
‫גראלט! הקרש לא יחזיק מעמד!‬
‫תודה לך.‬
‫ניסית מה שאפשר.‬
‫אין שום דבר שיכולת לעשות.‬
‫אולי נלך מפה מחר?‬
‫כלומר, אם תיתן לי עוד הזדמנות‬ ‫להוכיח את עצמי‬
‫בתור בן לוויה ראוי.‬
‫נוכל ללכת לחוף.‬
‫לברוח לזמן מה.‬
‫זה נשמע כמו משהו שבורץ' היה אומר.‬
‫החיים קצרים מדי.‬
‫עשה מה שמשמח אותך.‬
‫כל עוד אתה יכול.‬
‫מלחין את השיר הבא שלך?‬
‫לא, סתם...‬
‫מנסה להבין מה משמח אותי.‬
‫כל כך פשוט.‬
‫אהבת?‬
‫לא בשביל זה באת?‬
‫באתי בשבילך.‬
‫פחדתי שההר הזה ייקח אותך ממני.‬
‫אבל עכשיו אני חוששת‬‫ ‬‫שהוא הביס את רוחך.‬
‫רק את רוח השטות שלי.‬
‫אני אוהבת את רוח השטות שלך.‬
‫הריח הזה.‬
‫הרגע שהכי מפחיד אותי‬‫ ‬‫בכל פעם שאת עוזבת...‬
‫הוא כשהוא מתפוגג.‬
‫אז את נעלמת באמת.‬
‫אתה עזבת קודם.‬
‫ברינדה.‬
‫התעוררתי בבית ההרוס ההוא‬‫ ‬‫ולא היית שם.‬
‫סלחי לי.‬
‫כואב לך לפעמים?‬
‫אני לא מתכוונת לכאב פיזי.‬
‫אומרים שלמכשפים אין רגשות של בני אדם.‬
‫אומרים כל מה שמצדיק את התיעוב שרוחשים לנו.‬
‫אתה מתחרט על כך?‬
‫שהפכת למכשף?‬
‫קשה להתחרט על משהו שלא בחרת.‬
‫אבל אם יכולת לבחור,‬
‫מה היית רוצה להיות במקום?‬
‫חקלאי?‬
‫מגדל סוסים?‬
‫טוב לי בחברת סוסים.‬
‫אבל אם אי פעם חלמתי להיות...‬
‫משהו חוץ ממה שאני היום...‬
‫אני כבר לא זוכר.‬
‫את חלמת להיות קוסמת?‬
‫גם לי לא הייתה ברירה.‬
‫תמיד רצית להיות אימא?‬
‫תמיד חלמתי...‬
‫שאהיה חשובה למישהו.‬
‫ביום מן הימים.‬
‫אני משעממת אותך?‬
‫ממש לא.‬
‫לפני שנפגשנו,‬
‫הימים היו רגועים‬
‫והלילות היו חסרי מנוחה.‬
‫אבל עכשיו...‬
‫את חשובה לי.‬
‫בוקר טוב.‬
‫אם נלך מהר,‬ ‫נגיע לפונדק הדרקון המהורהר לפני השקיעה.‬
‫מה‬‫? כמעט הגענו לפסגה.‬
‫באתי לכאן מסיבה מסוימת, גראלט.‬
‫לא אעזוב עד שאהרוג את הדרקון.‬
‫ין, לא!‬
‫מה זה יפתור?‬ ‫-זה יפתור הכול.‬
‫חכה.‬
‫איפה הגמדים המזדיינים ההם?‬
‫ין!‬
‫אל תצעקי.‬
‫אני מבין למה את מפחדת.‬
‫אם הייתה דרך אחרת להוציא אותך,‬ ‫הייתי משתמש בה.‬
‫מעולם לא התכוונתי לגרום לך סבל, נסיכה.‬
‫כל שאני רוצה...‬
‫כל שתמיד רציתי‬ ‫הוא לעזור לך למלא את ייעודך.‬
‫הלהבה הלבנה הפגישה בינינו.‬
‫את המפתח לכול, סירילה.‬
‫את בטח גוועת מרעב.‬
‫אביא לך משהו לאכול.‬
‫מה עשית?‬
‫שיקרת לנו.‬
‫לא סיפרת לנו מה היא.‬
‫למה היא מסוגלת.‬
‫אידיוט מזוין!‬
‫אנחנו מכירים את התכסיסים שלך.‬
‫אתה באמת מאמין בשטויות שיש לך בראש?‬ ‫בנבואה?‬
‫אנחנו חושבים שאתה מטורף!‬
‫אתה יצור מתועב!‬
‫אני אשמיד אותך!‬
‫אתה עדיין כאן, נכון?‬
‫[לשון קדומים]‬
‫אל תתקרבי.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫התרחקי.‬
‫היית צריכה להישאר מתה.‬
‫עצרו!‬
‫איך?‬
‫הוא מת.‬
‫היא מתה.‬
‫אדון מכשף והקוסמת שלו.‬
‫שוב שלום.‬
‫לא ייתכן.‬
‫כשהדרקונית נפצעה,‬
‫זעקתה נשמעה על ידי וילנטרטנמרת'.‬
‫אבל את הביצה אסור היה להזיז,‬
‫אחרת החיים שבפנים ייפגעו.‬
‫לכן הדרקונית תקפה.‬
‫היא הגנה על התינוק שלה.‬
‫וכששמענו על משלחת הציד של המלך‬
‫הבנו שכדאי לעקוב אחר אויבינו מקרוב.‬
‫אז חיפשתי אותך,‬
‫המכשף לבן-השיער.‬
‫האביר שלמד להציל דרקונים במקום להרוג אותם.‬
‫נראה שנזכה לחסל את כל המשפחה.‬
‫הרגו את הדרקון!‬
‫הרגו אותו!‬
‫בוהולט שלי.‬
‫אות ארד, עכשיו!‬
‫אני חושש שיש עוד.‬
‫לכו. אני אגן על הביצה.‬
‫חסלו אותם!‬
‫נראה שאהרוג אותך אחרי הכול, מכשף.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫חבל שלא תראה אותי מנפץ את הביצה.‬
‫גראלט?‬
‫גמדים?‬
‫אלוהים.‬
‫מה החמצתי?‬
‫חברים?‬
‫אנחנו עומדים בתור למשהו?‬
‫מה קורה פה?‬
‫הו, לא.‬
‫לעזאזל!‬
‫מה קרה?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫לכל הרוחות. מה אתן עושות כאן, לעזאזל?‬
‫זה ממש מחורבן! פספסנו הר של כיף.‬
‫אל תשאלו שאלות‬
‫ובתמורה, תוכלו למסור למלך את אלה.‬
‫שיני דרקון?‬
‫אני לא אחד ששופט תרנגול במתנה לפי המקור,‬ ‫אבל לא בטוח שזו הוכחה מספקת‬‫ ‬‫לתבוע את הפרס.‬
‫אמור למלך שאם זה לא מספיק,‬
‫הוא יכול לצפות שגופת דרקון‬ ‫תנחת באמצע החתונה המלכותית.‬
‫בחינם.‬
‫הוא תפס אותי.‬
‫הוא יחזור, דארה. מהר.‬ ‫-[לשון קדומים]‬
‫אם היינו נשארים בברוקילון,‬‫ ‬‫היינו בטוחים.‬
‫איך יכולתי לדעת?‬ ‫-כי זה מה שהסכמנו.‬
‫אם אישאר איתך, גם אני אמות בקרוב.‬
‫ואת אומרת שאת מיוחדת.‬
‫את מתכוונת לומר‬‫ ‬‫שאת בדיוק כמו קלנתה!‬
‫את מביאה פחד ומוות‬‫ ‬‫לכל מקום שאליו תלכי!‬
‫אני עושה מה שאני יכולה.‬
‫סיימתי להתנצל. סיימתי עם כל זה.‬
‫אני חייבת להתקדם.‬
‫את צודקת, נסיכה.‬
‫מצאי לך משפחה חדשה,‬
‫כי אני לא יכול לעמוד לצידך יותר.‬
‫זו הפעם הראשונה האחרונה שלי.‬
‫ילד.‬
‫האוצר הזה, השריד הזה,‬
‫חייב לשרוד.‬
‫אחרת, אין סיבה להמשיך.‬
‫תודה שהגנתם עליו.‬
‫ותודה לך, ינפר מוונגרברג.‬
‫אני מבין למה גראלט לא רצה לאבד אותך.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫ברינדה.‬
‫הג'ין.‬
‫לכן אנחנו לא מצליחים לברוח זה מזו.‬
‫לכן אני מרגישה כך בפנים.‬
‫לא.‬ ‫-זה לא רגש אמיתי...‬
‫או נכון.‬
‫הבעת משאלה.‬
‫זה קסם.‬
‫זה אמיתי, ין.‬ ‫-איך נוכל לדעת?‬
‫חוסר-התחשבות בחירות של אחרים‬ ‫הפך לסימן ההיכר שלך.‬
‫הבעתי את המשאלה כדי להציל אותך.‬
‫לא הייתי זקוקה לעזרתך.‬ ‫-נראה לך שלא!‬
‫ואת,‬
‫מתעופפת לך כמו טורנדו,‬
‫זורעת הרס,‬
‫ובשביל מה?‬
‫כדי שתוכלי ללדת?‬
‫תינוק לא ישקם את האגו השברירי שלך, ין.‬
‫אבקש ממך עצות על גידול ילדים‬ ‫ברגע שתיקח אחריות‬
‫לילד שקשרת אליך ואז נטשת!‬
‫מספיק.‬
‫אחסוך לשניכם ייסורים גדולים‬ ‫תמורת קצת כאב עכשיו.‬
‫הקוסמת לעולם לא תרפא את הרחם שלה.‬
‫למרות שלא רצית לאבד אותה, גראלט,‬
‫זה יקרה.‬
‫זה כבר קרה.‬
‫רצית להראות לי מה אני מחמיץ.‬
‫הנה היא הולכת.‬
‫מה שאתה מחמיץ עדיין נמצא אי שם.‬
‫המורשת שלך.‬
‫הגורל שלך. אני יודע זאת.‬
‫ואתה יודע זאת.‬
‫איזה יום!‬
‫אני מניח שאתה...‬ ‫-לעזאזל, יסקייר!‬
‫איך זה שכשאני מוצא את עצמי‬ ‫שקוע בערימת חרא,‬‫ ‬‫אתה זה שעורם אותו עליי?‬
‫זה לא הוגן.‬ ‫-ילד ההפתעה.‬
‫הג'ין.‬
‫הכול!‬
‫אם החיים היו נותנים לי דבר אחד,‬
‫הייתי מבקש שייקחו אותך ממני.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אני...‬
‫אשיג את שאר הסיפור מהאחרים.‬
‫נתראה, גראלט.‬
‫הם סורקים את האזור.‬
‫הם לא מצאו אותו.‬
‫או את הילדה.‬
‫מבחן פשוט עם מוט כסף היה מספיק.‬ ‫-‬‫הייתי מוכן לשלוף את חרבי.‬
‫נשלח עוד חיילים. תמשיך לחפש.‬
‫לא נפסיק.‬
‫אסור לבלבל בין הכוכבים המשתקפים באגם‬ ‫לבין אלה שבשמיים.‬
‫תחסכי ממני את הנאום, פרינג'ילה.‬
‫התמרדת נגד הטוען לכתר.‬
‫שחררת את אנשינו מכבליהם.‬
‫ראיתי את הלהבה הלבנה קוראת לך.‬
‫מעצבת אותך.‬
‫מכתירה אותך.‬
‫היא בוערת בך, קאהיר.‬
‫היא המפתח.‬
‫אבל אתה,‬
‫אתה השליח.‬
‫אל תתייאש.‬
‫נמצא אותה.‬
‫ונפיץ את גדולתו בכל הממלכות,‬
‫בין שהיא מגיעה להם...‬
‫ובין שלא.‬
‫אספי את האנשים.‬
‫אסור לנו לאכזב אותו.‬
‫עידן החרב והקרדום בפתח.‬
‫"‬‫קוראים לו ‬‫'‬‫המין היפה‬‫'‬
‫אך אהבתה ערמומית כמו פושע‬
‫את שפיותי היא שדדה‬
‫ולא פעם בגדה‬
‫בחוקי ההיגיון, במבט אחד פוגע‬
‫סערה מתחוללת באופק‬
‫של געגוע, כאב לב ותשוקה‬
‫מביאה רק צרות‬
‫גורמת לכולם לבכות‬
‫אמרי לי, האם זה הוגן, אהובה?‬
‫וזה הסיפור הנורא‬
‫היא מחסלת בנשיקה מתוקה‬
‫נשיקה מתוקה‬
‫זה הסיפור הנורא‬
‫היא מחסלת בנשיקה מתוקה‬
‫הזרם מושך אותך פנימה‬
‫בלילה לח ובוער‬
‫השחר האדום מזהיר שהיום‬
‫כדאי לך להישמר‬
‫אני חלש, אהובה, ונואש מאוד‬
‫אם זו הדרך בה עליי ללכת‬
‫אקבל את גזר הדין‬
‫אתחנן לרחמים‬
‫חונקת יפה, אכזרית ושופטת‬
‫זה הסיפור הנורא‬
‫היא מחסלת בנשיקה מתוקה‬
‫נשיקה מתוקה‬
‫זה הסיפור הנורא‬
‫היא מחסלת בנשיקה מתוקה‬
‫זה הסיפור הנורא‬
‫היא מחסלת בנשיקה מתוקה‬
‫נשיקה מתוקה‬
‫זה הסיפור הנורא‬
‫היא מחסלת בנשיקה מתוקה‬
‫זה הסיפור הנורא‬‫, היא מחסלת..."‬
‫תרגום כתוביות: יהונתן ברחנא‬