‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אני אקח אותה, אגן עליה‬
‫ואחזיר אותה ללא פגע. אני מבטיח לך.‬
‫שודדי קברים מקבלים מזל רע.‬
‫אם הייתי שודד,‬ ‫הייתי גונב את החפצים שלהם, שוחט.‬
‫אם הייתי שוחט, היית שוכב בין הגופות.‬
‫הייתי בדרך הביתה‬ ‫כשמצאתי את הנשמות המסכנות האלה.‬
‫פליטים מסינטרה. מתים כבר שבוע.‬
‫עכשיו הם אוכל לעורבים.‬
‫לא עורבים.‬
‫זאבים?‬ ‫-לא.‬
‫עם עוד זוג ידיים זה ילך יותר מהר.‬
‫הדבר היחיד שעליך לעשות מהר‬‫ ‬‫הוא לברוח.‬
‫קדימה, רואץ'. חוזרים לקר מורן.‬
‫אל תלך!‬
‫תסתכל עליהם,‬
‫בני אדם חפים מפשע.‬
‫מתו, ובשביל מה?‬
‫כדי שנילפגארד תכבוש עוד שטחים?‬
‫אנחנו חייבים להם גורל טוב יותר.‬
‫אני לא טוב יותר.‬
‫לך הביתה. ‬
‫אני יכול לעזור.‬
‫נשיכה אחת תהרוג אותך.‬
‫או אותך.‬
‫לך...‬
‫הביתה.‬
‫לעזאזל.‬
‫לא סוף טוב, אחרי הכול.‬
‫סוף ראוי.‬
‫נכון, רואץ'?‬
‫בואי, ילדה.‬
‫קומי.‬
‫בואי נלך מכאן.‬
‫מה קרה?‬
‫הם מצאו אותי.‬
‫ובכן...‬
‫הם קיבלו מה שמגיע להם.‬
‫את בטוחה.‬
‫זה בסדר.‬
‫תני לי לקחת אותך הביתה.‬‫ ‬‫יש משהו רע באוויר.‬
‫כמה אנחנו, 60? ואנחנו מושיעי היבשת?‬
‫טוב, החדשות הטובות הן‬ ‫שיש רק דרך אחת צפונה:‬
‫דרך סודן היל.‬
‫עלינו להגיע למצודת השדונים ששם‬ ‫לפני נילפגארד.‬
‫מתי זה יקרה?‬
‫המקורות שלי אומרים שהגנרל‬ ‫מנייד כוחות לעמק יארוגה.‬
‫הם במרחק יומיים.‬
‫אם נעצור אותם בצוואר הבקבוק,‬
‫עדיין נוכל לבלום את האימפריה.‬
‫הודענו לממלכות הצפון.‬
‫טמריה וקדוון יצטרפו אלינו‬ ‫כדי להגן על ארצותיהן.‬
‫מתי זה יקרה?‬
‫תוך יומיים.‬
‫אנחנו מקווים.‬
‫נבצר את המצודה עד שהם יגיעו.‬
‫זאת האסטרטגיה.‬
‫אסטרטגיה צבאית.‬
‫אנחנו קוסמ‬‫ים‬‫. קוסמ‬‫ים‬‫ חזק‬‫ים‬‫ מאוד.‬
‫נילפגארד באמת מאמינה‬ ‫שהיא תכבוש את כל היבשת?‬
‫הם אוספים חיילים.‬
‫כובשים שטחים.‬
‫מפיצים את האמונות שלהם כמו מגפה.‬
‫איסטרד סיפר לי.‬
‫ראית את איז?‬
‫ראיתי את זה בעצמי בנאזיר.‬
‫נילפגארד שוברים אנשים לרסיסים‬
‫ונותנים להם משהו להיאחז בו.‬
‫גם אם זה רק שיכר מגעיל.‬
‫לכן אנחנו כאן.‬
‫כי לפעמים זה לא סתם שיכר מגעיל.‬
‫לפעמים זו מיטה בדיר חזירים.‬
‫צריך לבחור להילחם בהם.‬
‫אם נילפגארד רוצה לכבוש את הצפון,‬ ‫למה לחשוף את עצמם‬‫ ‬‫ולתקוף את סינטרה ראשונה?‬
‫למה לא לבוא מכיוון סודן‬‫ ‬‫ולהפתיע את כולם?‬
‫קודם היא מזלזלת בצבא,‬
‫ועכשיו היא מומחית צבאית.‬
‫קודם הוא מדבר אליה כאילו היא לא שם,‬
‫ואז הוא מאבד זרוע.‬
‫את קוסמת מוכשרת.‬
‫נכס יקר, ללא ספק.‬
‫למרות שאת...‬
‫מנוולת ומרגיזה?‬
‫הוצאת לי את המילים מהפה.‬
‫למה באת לכאן?‬
‫אנחנו הולכים כבר שעות‬ ‫ועדיין לא ענית על השאלה שלי.‬
‫אם הניסיון הצבאי לימד אותי משהו,‬
‫זה שהתמונה הרחבה שייכת להיסטוריה.‬
‫מה שהופך את המשימה שלנו לברורה:‬
‫להגן על סודן, להציל את היבשת.‬
‫את איתנו?‬
‫אז על זה אנחנו מגינים?‬
‫במשך מאות שנים,‬
‫המצודה הזו שמרה על הקטעים הצרים ביותר‬ ‫של נהר יארוגה.‬
‫עכשיו, היא כל מה שעומד‬ ‫בין נילפגארד לבין הצפון.‬
‫האנשים האלה גורשו לכאן מבתיהם.‬
‫הם ראו את האדמה החרוכה,‬
‫את שדות המתים‬‫ ‬‫המשתרעים מגמרה ועד הנהר הזה.‬
‫כזו אכזריות.‬
‫זו דרכה של נילפגארד.‬
‫אין כמו מטרה נעלה‬‫ ‬‫כדי להצדיק מעשי זוועה.‬
‫אבל זה כל מה שנשאר לנו.‬
‫ועל זה חייבים להגן.‬ ‫-כמה הירואי.‬
‫ומטופש.‬
‫קחו את הילדים והתחבאו‬‫ ‬‫לפני שהם מגיעים.‬ ‫-‬‫לא נתחבא יותר מפני נילפגארד.‬
‫הם באו מעבר להרים‬‫ ‬‫כדי להחריב את העולם הזה.‬
‫עודך ‬‫מאמין שאפשר להציל אותו?‬
‫אני מניח שכן.‬
‫עם קצת עזרה.‬
‫[לשון קדומים]‬
‫זה כל מה שיש לנו?‬
‫כן.‬
‫אני חוששת שכן.‬
‫ניסינו להשיג עוד נוצות, אבל...‬
‫נילפגארד חסמה את הדרכים‬
‫ולקחה מאיתנו הכול.‬
‫כל שנותר לעשות‬‫ ‬‫הוא לחכות למתקפה שלהם.‬
‫את יכולה להיות שם,‬
‫עם כולם.‬
‫לא.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫איבדתי את החווה שלי‬‫ ‬‫לפני בקושי שבוע.‬
‫לידי חיילים ש...‬
‫טענו שהיא שייכת להם.‬
‫לקחו את כל העגלים שלי, הבני זונות.‬
‫גידלתי אותם,‬
‫לגמרי בעצמי, אחרי שבעלי מת,‬
‫אבל עכשיו אני חייבת להילחם.‬
‫הלוואי שיכולתי לעשות את זה.‬
‫זה קסם.‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫וילגפורץ יהיה האבא החדש שלנו?‬
‫את היית בטמריה.‬
‫את מאמינה שהמלך פולטסט‬
‫ישלח את צבאות הצפון?‬
‫אני יודעת שכן.‬
‫הוטלה על הבת שלו קללה.‬
‫סטריגה.‬
‫אני הייתי היחידה‬‫ ‬‫שלא חשבה שהיא מקרה אבוד.‬
‫הצלת אותה?‬
‫ובכן, הצלנו אותה ביחד.‬
‫שכרתי מכשף.‬
‫גראלט מריוויה.‬
‫לפעמים אני תוהה איפה הוא.‬
‫במקום לא נעים, זה בטוח.‬
‫כדאי שתיזהרי מבני מינו.‬
‫לרוב, הם מאכזבים.‬
‫השיכר לא יאכזב.‬
‫כדאי ליהנות ממנו כל עוד אפשר.‬
‫זה הדבר הראשון שנילפגארד תשמיד.‬
‫למה את תמיד כזאת אובדנית?‬
‫זה רק הולם,‬
‫בהתחשב בכך שאולי נמות.‬
‫אז כדאי לחיות הלילה כמו שצריך.‬
‫כמוך.‬
‫אז, את מוכנה?‬
‫למות?‬
‫כן.‬
‫חייתי כבר שניים או שלושה חיים שלמים.‬
‫ובאף אחד מהם לא היית מרוצה.‬
‫ניסיתי.‬
‫אבל לא אשאיר אחריי שום מורשת.‬
‫שום משפחה.‬
‫הגיע הזמן להודות‬
‫שלחיים אין עוד מה לתת.‬
‫יש לך עוד המון מה לתת.‬
‫חמישים אלף מחיילינו‬‫ ‬‫צועדים מסינטרה, המפקד.‬
‫אני יודע.‬
‫נפיל את המצודה,‬
‫וכשכוחותיו של הגנרל יגיעו,‬ ‫הם יתקדמו צפונה.‬
‫ואם יהיה מאוחר מדי?‬
‫פרינג'ילה, א‬‫מרי ‬‫לו‬ ‫שלא ניתן לכבוש את טמריה לבד.‬
‫הסבירי לו שהוא לעולם לא יבין‬ ‫מה מוטל על הכף.‬
‫האחווה... הם כאן.‬
‫הגששים שלנו זיהו אותם.‬
‫הם מבצרים את המצודה.‬
‫חייבים להתקדם.‬
‫כמה?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬ ‫-עלינו לחכות.‬
‫להשמיד כמה איכרים מרדנים זה דבר אחד,‬
‫אבל לא נילחם בקסם בלתי-ידוע.‬
‫גם לנו יש קסמים.‬
‫בלי כללים או מגבלות.‬
‫אני אתיש אותם באופן אישי‬
‫עד שיהיו מרוקנים...‬
‫וחסרי כוח.‬
‫קאהיר,‬
‫אם הדיווחים מתחנת הסחר נכונים,‬
‫סירילה כבר חצתה את היארוגה.‬
‫זו...‬
‫ההזדמנות שלנו...‬
‫לכבד את הלהבה הלבנה.‬
‫אדוני, שכח מהנסיכה סירילה.‬
‫בעזרת הגנרל‬‫ ‬‫נוכל לכבוש את היבשת.‬ ‫-‬‫מספיק!‬
‫לא נאבד אותה.‬
‫בדקו את ההגנות של האחווה.‬
‫מאיפה באת בכלל?‬
‫את מנסה לברוח מהמלחמה, כמו כולם?‬
‫כבר שבועות שבאים לכאן פליטים.‬
‫אימא לקחה אותך כי היא רחמנית.‬
‫את אילמת או משהו?‬
‫למה את לא מדברת?‬
‫אתה לא רואה שעברו עליה זוועות?‬
‫היא לא כאן כדי לעשות את המטלות שלך.‬
‫אם את נשארת, תלמד‬‫י‬‫ אותו קצת נימוסין?‬
‫נילפגארד.‬
‫הם כאן.‬
‫שוב.‬
‫קומו!‬
‫כולם לקום!‬
‫זוזו!‬
‫חשוף את הקוסמ‬‫ים‬‫.‬
‫לא נפסיד לה‬‫ם‬‫.‬
‫הסתתרו.‬ ‫אנחנו לא יודעים אילו תכסיסים יש להם.‬
‫אולי זה נגמר.‬
‫לא, פרינג'ילה רק מתחילה.‬
‫עוד לא עברו יומיים.‬
‫איך צבא נילפגארד כבר כאן?‬ ‫-‬‫זה לא משנה. לא נוכל לחכות לממלכות הצפון.‬
‫עלינו להילחם.‬ ‫-נותרנו רק 22.‬
‫הפחדנים ההם ברחו אחרי אתמול,‬ ‫אבל אני לא זז מפה.‬
‫חייתי מספיק.‬
‫הם באים. חייבים לזוז.‬
‫אתם, לכו אל השדה, קדימה!‬
‫סברינה, קחי את תושבי הכפר לחדר הארטילריה.‬
‫טריס, בואי איתי.‬
‫אחריי!‬ ‫-פנו את החומות!‬
‫השגיחי על המגדל.‬ ‫-המגדל?‬
‫ש‬‫מרי את כוח התוהו שלך.‬
‫אני לא אוהב את הערפל הזה, שוחט.‬
‫הוא לא טבעי.‬
‫היי, זהירות.‬
‫לאט-לאט.‬
‫נשכו אותך, שוחט.‬
‫אתה הוזה, אבל אתה לא מת.‬
‫לא במשמרת שלי!‬
‫היי, שב בשקט, אמרתי לך.‬
‫אנחנו נוסעים לחווה שלי.‬
‫ברגע שהסוסים המסכנים האלה‬ ‫יצליחו להגיע לשם.‬
‫אבל אתה חייב להישאר ער.‬
‫שוחט, אתה שומע?‬
‫מה שלא יקרה, אסור לך להירדם!‬
‫אימא?‬
‫אחורה, חיית פרא!‬ ‫אהרוג אותך ואקח לך את האוצר.‬
‫אל תפחדי, נסיכה.‬
‫זמן לארוחת ערב.‬
‫יום אחד אכין לך שרשרת משיני דרקון.‬
‫השרשרת הכי יפה בעולם.‬
‫לא.‬
‫נחיה וניתן לאחרים לחיות.‬
‫מה זה אומר?‬
‫זה הקוד המוסרי שלנו.‬ ‫-היי, שוחט.‬
‫אנחנו חייבים להיאחז במשהו.‬
‫אחרת,‬
‫העולם הופך לתוהו ובוהו.‬
‫אימא...‬
‫זה קסם.‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫התכוננו!‬
‫בואי נעשה את זה.‬ ‫-כן.‬
‫קדימה!‬
‫לעבודה, כולם!‬
‫מישהו שומע אותי?‬
‫טיסאיה?‬
‫אני שומעת.‬
‫הם מתקרבים.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫[לשון קדומים]‬
‫זה עובד.‬
‫קורל, חיילים. ישר מולך.‬
‫הם מתקדמים במהירות.‬
‫סברינה, התכונני לירות.‬
‫אל תירי עד שהם בטווח.‬
‫חכו.‬
‫חכו!‬
‫עכשיו!‬
‫אש!‬
‫מי הבא בתור?‬
‫אנחנו לא מתישים אותם. מה עכשיו?‬
‫נעבור לחזית השנייה.‬
‫ימינה פנה!‬
‫צעד!‬
‫וילגפורץ,‬
‫עכשיו!‬
‫וילגפורץ...‬
‫האט.‬
‫שמור את כוח התוהו שלך.‬
‫וילגפורץ!‬
‫מה אתה מחפש?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫להגיע למרכז של כל זה.‬
‫הישבר.‬
‫הם פרצו את השער!‬
‫לעזאזל!‬
‫תפסו מחסה!‬
‫אש.‬
‫לא!‬
‫טיסאיה.‬
‫את שומעת אותי?‬‫ צבא ‬‫נילפגארד ‬‫פרץ פנימה‬‫!‬
‫טיסאיה.‬
‫עלינו לעצור את פרינג'ילה.‬
‫עוד לא מאוחר מדי.‬
‫אמרתי לך לא להתערב.‬
‫את יכולה לחזור.‬
‫אני יכולה לעזור לך.‬
‫את יודעת איך נילפגארד‬‫ ‬‫כבשה את סינטרה?‬
‫סערה נוראית.‬
‫חמישים אוניות מסקליגה טבעו לקרקעית הים‬
‫ונטרפו בערפל הכבד.‬
‫זאת היית את.‬
‫לא ארשה לך לעשות את זה.‬
‫את שווה יותר‬ ‫משנילפגארד תוכל לתת לך אי פעם.‬
‫דימריטיום.‬
‫אני לא זקוקה לעזרתך...‬
‫יותר...‬
‫הרקטורית.‬
‫[לשון קדומים]‬
‫היי, אל תזוז.‬
‫שוחט! היי, לאט, חברים.‬
‫מה זה?‬
‫לפי הכיוון שלנו,‬ ‫הייתי אומר שנילפגארד הגיעה לסודן.‬
‫לעזאזל, תראה.‬
‫מי ששולט בסודן, שולט בצפון.‬‫ ‬‫ככה אומרים.‬
‫אלוהיי, זה נראה מחריד.‬
‫לעזאזל.‬
‫התיק שלי.‬
‫התיק שלי!‬ ‫-זה? קח.‬
‫אתה זקוק למרפא.‬
‫קח אותי אל ההרים הכחולים.‬
‫זה בצד השני של סודן.‬
‫זה בלתי אפשרי. אתה תמות.‬
‫הוא...‬
‫יציל אותי.‬
‫מי? היי!‬
‫התעורר! היי, התעורר!‬
‫הישאר ער, מנוול!‬
‫אני צריך...‬
‫ללכת הביתה.‬
‫מה יש בקצה העולם?‬
‫אם נחצה אותו,‬
‫ניפול מהעולם?‬
‫לאן ניפול?‬
‫לעולם אחר?‬
‫כמה עולמות יש?‬
‫אנחנו נוסעים לחווה שלי.‬
‫יש לך אוכל?‬ ‫-‬‫היי, אל תזוז, אמרתי.‬
‫יש אוכל בעולמות אחרים?‬
‫ואחרי קצה העולם,‬
‫ניסע לליריה ולריוויה‬
‫ולוונגרברג.‬
‫עצור.‬ ‫-ולא נעצור לעולם.‬
‫אני חייבת לעצור.‬ ‫-‬‫לאט, חברים.‬
‫את בסדר, אימא?‬ ‫-אני צריכה מים.‬
‫לך, תביא לי.‬
‫אימא?‬ ‫-אימא?‬
‫אימא?‬
‫ויסנה?‬
‫גראלט, חיכיתי לך.‬
‫וזמיר.‬ ‫-אימא?‬
‫וזמיר!‬
‫כוחות ‬‫נילפגארד מתקרבים אלינו.‬ ‫חזרו למצודה, אם אתם יכולים.‬
‫קורל,‬
‫חזרי אלינו דרך השביל. אל תעצרי.‬
‫אטלן!‬
‫קורל!‬
‫הצילי את עצמך!‬
‫לא!‬
‫טריס! השער! תוכלי להרוויח לנו קצת זמן?‬
‫אני לא יודעת אם אצליח.‬
‫אמצא את טיסאיה ואקרא לעזרה.‬
‫אל תפסיקי, טריס.‬
‫זוזו! מהר!‬
‫טיסאיה, איפה את?‬
‫את לא אמורה...‬
‫סברינה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אל תדאגי.‬
‫אמצא את טיסאיה.‬
‫מישהו שומע אותי?‬
‫יש שם מישהו?‬
‫אם אתם שומעים אותי,‬
‫צאו להילחם בחזית.‬
‫נילפגארד שולחת חיילים נוספים‬‫ ‬‫דרך היער.‬
‫אסור לנו לוותר.‬
‫עדיין אפשר להילחם.‬
‫את לא חייבת להילחם יותר.‬
‫מעולם לא הפסקת לחפש.‬
‫את מה?‬
‫זה כאן.‬
‫אצל נילפגארד.‬
‫בנילפגארד אין גבולות.‬
‫רק כוח ופוטנציאל.‬
‫זאת יכולה להיות המורשת שלך.‬
‫יש שם מישהו?‬
‫מישהו עדיין חי?‬
‫וילג...‬
‫עזור...‬
‫לי.‬
‫וילגפור...‬
‫וילגפורץ, אתה איתנו?‬
‫טיסאיה?‬
‫טיסאיה.‬
‫אני זקוקה לך.‬
‫אתה לא מת.‬
‫רק התעוררת.‬
‫טעם של ערער עם...‬
‫חליטת עשבים‬‫, כן.‬
‫התחיל להיות לך נמק.‬ ‫הייתי חייבת לעצור את הרעלנים.‬
‫אל תזוז.‬
‫יש...‬
‫קסם...‬
‫באוויר.‬
‫הפציעה שלך הייתה מסובכת, גראלט.‬
‫אבל אתה תהיה בסדר.‬
‫את יודעת את שמי.‬
‫את בראש שלי.‬
‫את מאזינה.‬
‫אני קוסמת.‬
‫אבל כבר ידעת את זה.‬
‫הדופק שלך הציל אותך.‬
‫פי ארבעה יותר איטי‬‫ ‬‫מדופק של אדם רגיל.‬
‫אני מכשף.‬
‫אבל גם את זה כבר ידעת.‬
‫תודה.‬
‫תודה שהצלת אותי.‬
‫רוב הקוסמים עסוקים בקרב בסודן,‬
‫אבל שמעתי סוחר שזעק לעזרה ו...‬
‫זה המקצוע שלי.‬
‫הדבר היחיד שאי פעם הייתי טובה בו.‬
‫אם כך, אני שמח שדרכינו נפגשו.‬
‫אנשים שקשורים זה לזה בעבות‬‫ו‬‫ת גורל‬ ‫תמיד ימצאו ‬‫זה את זה.‬
‫אנשים שקשורים זה לזה בעבותות גורל‬ ‫תמיד ימצאו זה את זה.‬
‫אל תזוז.‬
‫התקרבי.‬
‫אני רוצה שתסתכלי עליי.‬
‫מה דעתך על העיניים שלי?‬
‫את יודעת, ויסנה,‬
‫מה עושים למכשפים‬‫ ‬‫כדי לשפר את הראייה שלהם?‬
‫תפסיק.‬ ‫-את יודעת שזה לא תמיד עובד?‬
‫די, גראלט.‬
‫אין לך זכות לקרוא לי בשם הזה.‬
‫וזמיר נתן לי אותו.‬
‫אני מוכרח לדעת למה.‬
‫אף תשובה לא תספק אותך.‬
‫שלושה...‬
‫מתוך עשרה ילדים שורדים את המבחן.‬
‫תגידי לי...‬
‫לפחות...‬
‫שלא ידעת את זה‬ ‫כשעזבת אותי על מפתן הדלת שלו‬‫.‬
‫הגיע הזמן לישון.‬
‫יש שורש ולריאן בתרופה.‬
‫סמכת על הגורל‬
‫במקום לחפש אותי בעצמך.‬
‫אל תשאל עוד שאלות.‬ ‫-למה?‬
‫התשובות רק יכאיבו לשנינו.‬
‫הגיע הזמן לעבור הלאה, גראלט.‬
‫הגיע הזמן שתמצא את מה שעזבת.‬
‫תמצא אותה.‬
‫אני הייתי רק חלום.‬
‫בבקשה, אל תלכי.‬
‫הירדם,‬
‫סר גראלט.‬
‫ויסנה!‬
‫תמצא אותה!‬
‫לא!‬
‫לאן היא הלכה?‬
‫האישה.‬
‫איזו?‬
‫צעקת כל כך הרבה שמות.‬
‫מה המרחק מהבית שלך לשדה הקרב?‬
‫לסודן?‬
‫מה המרחק?‬
‫ובכן, שעה, אם הסוס שלך מהיר.‬
‫אתה יודע, אני...‬
‫סתם סוחר פשוט.‬
‫אני לא יכול לגמול לך על שהצלת את חיי.‬
‫אבל אני יכול להציע לך...‬
‫את חוק ההפתעה.‬
‫זה ‬‫אשר נמצא ברשות‬‫י‬‫ שלא ביודעין‬‫.‬
‫רק תן לי שיכר והחוב שלך סגור.‬
‫עכשיו אפשר לנסוע?‬
‫את בחיים.‬
‫ינפר.‬
‫סברינה זקוקה לעזרתך.‬
‫כולנו זקוקות לה.‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫ממלכות הצפון קרובות.‬
‫אסור לנו לוותר.‬
‫את...‬
‫את הצלת אותי.‬
‫לעולם לא אשכח את זה.‬
‫עכשיו תורך.‬
‫הצילי את האנשים האלה.‬
‫את היבשת הזאת.‬
‫זאת...‬
‫המורשת שלך.‬ ‫-‬‫איך?‬
‫אני לא מסוגלת!‬ ‫-את כן!‬
‫כל מה שאי פעם הרגשת,‬
‫כל מה שקברת בתוכך...‬
‫שכחי מהבקבוק.‬
‫תני לכוח התוהו שלך להתפרץ.‬
‫לאן את הולכת, עקומה?‬
‫נוכל ללמד אותך.‬ ‫-היא לא הבת שלי.‬
‫זה שאת נכשלת לא אומר שאנחנו ניכשל.‬
‫כלבה נוראית וחסרת תועלת!‬
‫לו רק ינפר הייתה נוסעת לנילפגארד.‬
‫צר לי ש‬‫בחרת בסמכות.‬
‫יש לך את מה שנדרש?‬
‫יהיה בסדר, ילדתי.‬
‫המלחמה קרובה,‬
‫אבל נילפגארד מתקדמת צפונה.‬
‫אין סיבה שהם יבואו לכאן.‬
‫אני יודעת.‬
‫אלה חיים פשוטים.‬
‫אבל אם אמות מחר,‬
‫אדע שקיבלתי כל מה שרציתי.‬
‫בריאות.‬
‫קורת גג מעל ראשי.‬
‫ילד עיקש.‬
‫ואבא שדומה לו.‬
‫הכול.‬
‫חוץ מבת.‬
‫אני לא יכולה שלא לחשוב...‬
‫שנועדתי למצוא אותך.‬
‫הירדמי, ילדה.‬
‫הירדמי.‬
‫כולנו נרגיש טוב יותר בבוקר.‬
‫ינפר?‬
‫ינפר!‬
‫-ינפר!‬
‫ינפר!‬
‫-ינפר!‬
‫ינפר!‬ ‫-ינפ‬‫ר!‬
‫לכי.‬
‫מצאי את גראלט מריוויה.‬
‫הוא הגורל שלך.‬
‫לאט, חברים.‬
‫לאט.‬
‫יורגה.‬
‫אתם בסדר?‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫מה שלום נדבור?‬
‫כולנו בסדר.‬
‫המלחמה קרובה, אבל אנחנו בסדר.‬ ‫אני צריכה לספר לך משהו.‬
‫גם אני.‬ ‫-פגשתי ילדה.‬
‫יתומה. מצאתי אותה ביער הסמוך.‬
‫הנערה שביער תהיה איתך תמיד.‬
‫היא הגורל שלך.‬
‫אני פגשתי מכשף.‬
‫הוא הציל את חיי.‬
‫תני לו כוס שיכר לפני שהוא ממשיך לסודן.‬
‫היי, שוחט.‬
‫שוחט!‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫אנשים שקשורים זה לזה בעבות‬‫ו‬‫ת גורל‬ ‫תמיד ימצאו ‬‫זה את זה.‬
‫מי זאת ינפר?‬
‫"‬‫יללת הזאב הלבן‬
‫עם עלות השחר מהדהדת בעוצמה‬
‫זעקה של לב מאובן‬
‫קריאה שבורה ובודדה‬
‫הצאצא של קר מורן‬
‫מסכן, דחוי ומודח‬
‫שירו של הזאב הלבן‬
‫קר כשלג הצח‬
‫אך אל תישאו אליו עיניים‬
‫פלדה וכסף יישלפו במהרה‬
‫אל תציעו לו חיק מרגיע‬
‫וזוג שפתיים לנחמה‬
‫גם מבט אל תשלחו לו‬
‫חרבו חדה כמו נשיקה‬
‫אל תציעו לו את ליבכם התם‬
‫וזוג שפתיים לנחמה‬
‫כי את שירו‬
‫של הזאב הלבן‬
‫הוא שר תמיד‬
‫לבד‬‫"‬
‫תרגום כתוביות: יהונתן ברחנא‬