EN NETFLIX-SERIE
Colin!
Colin, var är alla?
Hallå?
Jag behöver rum för natten! Jag är handelsman.
Jag kan betala.
Hallå?
Hallå!
Jag behöver rum för…
Kira!
-Skona mig! -Inte i dag.
Nåd…
Ta honom. Låt mig vara.
Snälla!
Yennefer.
Fyratusen döda temeriska soldater.
Femtusen döda från Kaedwen och minst 20 000 av deras egna.
Du hittar henne inte i dina syner.
Hon är borta.
Yennefer…
Yennefer.
Yennefer!
Jag har sett det här.
Sitt kvar på hästen.
Var är hon?
-Och vem är du för henne? -Lever hon?
Vi vann. Tack vare henne.
Hon köpte oss tid tills arméerna kom.
Var det värt det?
Yennefer.
-Snälla, kan du berätta vem hon är? -Det kvittar.
Hon är borta nu.
Släpp mig.
Jag sover också kasst.
Du sover inte alls.
Färre mardrömmar så.
Förutom den om stentrollet.
För vänskapligt.
Svår bild att bli av med.
Och dina?
Svarta riddaren har mig på sin häst.
Cintra brinner.
Jag kan inte hindra nåt.
Du kom därifrån.
Jag hade tur.
Det finns saker jag behöver förstå.
Du åberopade Överraskningens lag och fick mig. Varför?
Som betalning för en skuld. Jag räddade din pappas liv.
-Från vad? -Din mormor.
Din mamma fick inte gifta sig med en…
Någon utifrån.
Han visste inte vad han gav bort.
Så…
Jag är ditt öde.
-Vad än det betyder. -Du är mycket mer än så, Cirilla.
-Jag saknar mitt hem. -Du är inte säker i Cintra längre.
Men Skellige, då? Jag har släkt där, det skulle vara säkert.
Om du vill.
Men du skulle giftas bort med första bästa lord Dålig Andedräkt.
Han skulle vilja ha din tron också.
Men maten är bra där.
-Fort! -Här borta!
Triss! Stanna hos oss!
Stanna hos oss!
Triss!
Läget var stabilt. Jag vet inte vad som hände.
[talar alvspråk]
Vi förlorar henne.
[talar alvspråk]
-Vad är det? -Inte ett spår efter Yennefer.
Hon är förlorad för gott.
-Min niece, då? -Fringilla var vid fronten.
Hon samordnade Nilfgaards attack med vår fånge.
Hon har övergivit kaosets alla regler.
-Då är hon också förlorad. -Släktens skam kan vänta.
Vi behöver veta vad fången vet nu.
Kungarna är hungriga. De vill jaga Nilfgaard söderut.
Det borde vi kanske. Du ser ju oss hellre som krigare än rådgivare.
Du var inte där, Artorius. Vi vann.
Men bara precis. Vi vet inte vilka truppreserver Nilfgaard har.
Var de samlas. Vad de planerar härnäst.
Fången.
-Vad vet vi? -Våra spioner har inte mycket.
Bara att han regisserade Cintras fall.
Och att han inte svarar till generalerna, bara kejsaren själv.
-Ingen har lyckats knäcka honom. -Han ger oss allt vi behöver.
Om jag får tid med honom.
Vi har regler.
Hon bad inte om din tillåtelse.
Hon är vaken.
Välkommen tillbaka. Jag visste inte om du skulle överleva.
Helvete.
Så, vad är Kaer Morhen?
Häxkarlarna tillbringar vintern där.
Vi kan vila och läka där. Ersätta våra rustningar och elixir.
Det är mitt hem.
-Varför har jag aldrig hört talas om det? -Vi vill ha det så.
Varför?
Vi blev anfallna.
För länge sen, när jag var pojke.
Vi utplånades nästan.
Därför håller vi låg profil nu.
Jag klädde mig som pojke för att få spela knogben i Cintra.
Vi behöver visst båda hålla låg profil.
Angrep de er för att ni var annorlunda?
Absolut.
Vi kan inte se framtiden som du.
Som på slagfältet,
när du såg mig och kvinnan innan det hände.
Jo, fast det var snarare som en dröm.
Dimmigt. Det var… Det var konstigt.
Så ja.
-Hur gjorde du det där? -Det heter axii.
Det är ett lugnande tecken.
Magi. Som en druid?
Inte direkt.
Vi måste fortsätta.
Tack och lov.
Har de ett värdshus?
Kom igen, Plotka.
-Vad är det? -Det är inga vakter här.
-De söker kanske skydd från… -Tyst.
Inga skällande hundar heller.
Det här stället sover aldrig.
-Vad gör vi? -Jag känner nån i närheten. En gammal vän.
Sitt kvar.
Geralt!
-Nivellen. -Vad fan gör du här, din gamla horunge?
-Är han vännen? -Ja.
-Men han är förändrad. -Jag vet.
Jag ser en aning annorlunda ut mot senast.
Men det gäller även dig.
Lägg undan kniven och kom in från kylan, häxkarl.
Jag ska berätta allt.
En brasa för mina gäster.
Och du, min kära…
Ciri.
Nå, Ciri, vad sägs om ett varmt bad för att värma dina frusna ben?
Det vore underbart.
-Vi stannar bara tills stormen lägger sig. -Snälla.
Utmärkt. Badkar!
-Du kan bada i rummet bredvid. -Jag är bra så här.
Du, min vän, är långt från bra så där.
-Du stinker av gammal häst. -Det är en del av min charm.
Du har ändå alltid varit ett hästarsle.
Dörrar!
Hur länge sen är det? Är det 13 vintrar sen senast?
Nivellen, jag vill inte vara en otacksam gäst,
men jag måste veta att hon är säker.
Skulle jag bita henne i halsen för att jag har betar?
Det är hon.
Jag är fortfarande jag. Nåja… Ljus!
Inget dåligt trick.
-Tänker du berätta vad som hände? -Den historien tarvar vin. Och du själv?
Den historien tarvar en vinkällare.
Fårskallen kastade ett öga på stället och flydde så fort
att fötterna inte rörde marken. Banditer var hårdare på vår tid, visst?
Tack så mycket för den här.
Mina kläder var på gränsen att ge sig av på egen hand.
Naturligtvis.
Du ser förtjusande ut.
Ugnsbakad hjort, salviatryffel, sött vin och mycket av allt!
Och till dig, endast det bästa.
Häxkarlsvaktel.
-Den var bra. -Jag skämtar.
Bergsfasan åt min vän!
-Gott, inte sant? -Sannerligen.
-Har han berättat hur vi träffades? -Nej.
-Han är inte vidare pratsam. -Nej.
-Men jag vill veta. -Min favorithistoria.
Du förstår, den där snöhövdade surpuppan
lejdes av det värsta monstret av alla, min far,
för att utrota lindormar från vår skog.
-Jag har sett dem i böcker. -Hemska varelser.
Ser du den veka spolingen till pojk?
Det var jag.
Och jag försökte visa mig tuff inför min far genom att döda en först.
Men i stället föll jag ner i bestens näste.
Den där drar upp mig i nackskinnet
och dräper lindormen som hugger efter mina nedre delar.
Vad tror du att han gör sen?
Vadå?
Klår upp mig för att jag var en sån korkad idiot? Nej.
Han ger mig lindormens huvud
och säger till min far att jag dödade den.
Jag skulle utrota hela flocken.
-Jag fick ändå betalt. -Nonsens! Han är en riktig mjukis.
Du hör inte ett osant ord från mig.
Det var första och sista gången
jag såg far vara stolt över mig.
Efter det
var Geralt och jag vänner under många somrar.
Eftersom vi inte ljuger, berätta om din förbannelse.
Inför flickan?
Hon tål mer än man tror.
Jag var en dåraktig ung idiot. Så var det.
Drogs in i dåligt sällskap.
Jag ödelade den Lejonhövdade spindelns helgedom.
Hög på Guds lekamen-svamp.
All världens svampar kan inte göra nån så dum.
Om det vore så väl.
När skadan var skedd,
förbannade en prästinna mig till att leva så här.
För alltid.
Ensam.
Alla förbannelser kan hävas. Vad sa hon?
Hon skrek nåt om kärlek och blod.
Jag minns inte.
Jag ska vara ärlig.
Jag har försökt avsluta saker.
Mer än en gång.
Men jag återvände ständigt.
Prästinnan låter mig inte slippa undan så lätt.
Byn här nedanför var övergiven.
Vad har hänt där?
Sedan slaget vid Sodden har landsbygden blivit en farlig plats.
Hungriga soldater, desertörer…
Det räcker inte för att en by ska överge sina hem.
Jo, när Det vilda drevet rider över horisonten.
Jag såg dem själv. Förra veckan.
De rider på sina benrangel till hästar över himlen i söder.
De förebådar undergång.
Mörhoggs vålnader?
-Morfar såg dem före Cintras fall. -Hennes morfar drack.
Han såg många saker.
Jag säger bara… Nord och syd i krig,
monster i rörelse som borde ligga i ide, farsoter som sprids över landet…
Det är kanske undergången.
Jag har genomlevt en mörk tidsålder och tre så kallade undergångar.
-Det är skitprat. -Nej, något har förändrats.
Världen agerar utifrån sina egna märkliga initiativ.
Långt bortom kungars och människors räckvidd.
Har du katt, Nivellen?
-Stackarn verkar vara fast i taket. -Det har jag faktiskt. Hon mår bra.
Hon heter Vereena.
Hennes sällskap gläder mig, fast hon är en blyg liten sak.
Hon ogillar främlingar.
Sa inte du att du var dömd att leva ensam?
Sa inte du att katter är rädda för häxkarlar?
Vad sägs om lite teater?
Vad sägs om att söka genom egendomen? Säkra den för natten?
Gör så, Geralt.
Vi klarar oss.
Vilken välkommen syn.
Är du min inkvisitor eller bödel?
Det får natten utvisa.
Gör vad du vill.
Det spelar ingen roll i slutändan.
Vita flamman kommer att rena oss alla.
Jag måste få veta vad Nilfgaard vill.
Kämpa emot eller underkasta dig. Det spelar ingen roll.
Det ligger inte i min natur att vara grym.
Men du har berövat mig någon.
Någon jag bryr mig mycket om.
Så nu tar jag allt du vet, dina minnen,
hela ditt väsen,
och lämnar dig kall och hjälplös kvar, fast i ditt sinnes eviga mörker.
Jag vet.
Jag vet att du vill skrika.
Men inte än.
Inte än, för jag har inte ens börjat.
Om evolutionen lämnade några fåror alls i din hjärna,
kommer jag att plöja dem djupare.
Sen vet du hur ett skri kan låta på riktigt.
Kan du inte frammana nåt bättre?
Slaget måste verkligen ha dränerat dig.
Jag slösar inte kaos på frivolt nonsens som du gör.
Det är inte frivolt att bränna halva sina styrkor.
Synd att du är i dimeritium-bojor bakom fiendelinjen.
Annars kunde du frammana ett vildsvin att äta.
Ni är på flykt.
-Vi vann. -Ett slag. Kriget har bara börjat.
De besegrades refräng, så sorglig.
Sodden var bara en regndroppe före stormen.
Se på dig.
-Varför gör du det? -Av lojalitet mot mitt rike.
Nej, din dyrkade ledare är ute efter nåt. Du är en spelpjäs för att uppnå det.
Jag kan inte tänka… Vad heter han, Emhyr?
Jag ber ödmjukast om ursäkt, mäktiga Vita flamman själv…
Han blir inte glad åt att se er återvända med svansen mellan benen.
Du vet att jag inte byter sida.
-Broderskapet förhandlar inte. -De tar inte tillbaka dig.
Du bröt deras heliga lag. Du använde eldmagi.
Tissaia bad mig. Jag kommer att hyllas som deras räddare.
De kommer säkert vara förstående. Ledare är ju det.
Du tänker erbjuda mig som offer.
En ursäkt för att ha saboterat Nilfgaards framstöt norrut.
Frammana åtminstone lite hygglig mat innan vi når Skitgaard.
-Är det så du roar dig själv? -Det är så jag behåller förståndet, ja.
Det är ett berömt föremål jag såg första gången som grabb,
när jag studerade vid Oxenfurt.
Den berättar historien om en fördömd ung alvkrigare
och människan hon förälskar sig i.
Vad heter den?
De äldstes fall.
Alvkrigare, människomagiker
Utsedd av hatet till att döda
Men fann kärleken och rymde
Mot folkens vilja
Den är vacker.
I lycka gifte sig de båda
Ett nytt liv komma ska
Ett barn fött till föräldrar döda
Denna ödesdigra vinterdag
Hon tycks besluten att göra motsatsen till det som håller henne säker.
Pratsam när jag vill att hon ska tiga.
Envis och tjurig när hon borde prata.
Du tycks vara i gott sällskap.
Du påminner om en gammal vän.
Näbbmus.
Ibland känns det overkligt.
Att han är borta.
Om jag bara…
Om jag bara kunde resa bakåt i tiden och rädda honom. Rädda alla.
Får jag följa med?
Det finns en del jag också skulle vilja ändra på.
Hur är det?
Att vara ensam på grund av det man är.
Den förtär en levande.
Ensamheten.
Har du nånsin försökt bota dig själv?
Jag har fått mången förmögen tös till att kyssa mig,
i hopp om ett korn av sanning i skrönorna.
Det var kanske bara inte den rätta.
Näbbmus berättade om en igelkottsman som botades av äkta kärlek.
Lyckost.
Han var nog värdig det.
Du såg min statygård.
Allt mitt tjänstefolk är begravda där.
Jag dödade dem dagen jag förvandlades.
Jag visste inte vad jag var. Jag insåg inte min styrka.
Jag förtjänar mitt öde.
Kom.
Jag knorrar bara.
Och du måste vara trött.
Nu är vi framme.
Det har varit ett nöje.
Människorna du dödade…
Det var inte avsiktligt.
Ibland tror jag att jag ännu är människa.
Men för det mesta
vet jag vad jag är.
Jag såg hela mitt hem
brännas till marken av en annan.
Min familj var fast där inne.
I mina ögon är du inget monster.
Jag uppskattar det, min kära.
Monster är mer än bara ett hemskt yttre och klor och tänder.
Monster föds ur fullbordade handlingar.
Oförlåtliga handlingar.
God natt.
God natt, Nivellen.
Förstklassig mjöd av sällsynt korathisk ökenhonung.
-Nu spelar vi ett dryckesspel. -Så ska det låta.
Vilket?
Vi kastar dolk.
Den som missar din käre fars huvud
dricker och avslöjar en sanning.
Var beredd på förlust.
Du börjar.
Vi börjar med det uppenbara.
Hur i allt som är heligts namn
fick du ansvaret för en ung flicka?
Jag lovade mormodern innan hon dog.
-Vad har du för plan? -Hålla henne i livet.
Är det allt?
Jag kan skydda henne från alla slags män och monster.
Du sa det förresten själv. Världen förändras.
Det kan vara därför Överraskningens lag sammanförde oss.
Den lömska gamla nöten.
Intrigen tätnar, inte sant?
Din tur.
Mitt i prick.
-Du har blivit en lättviktare, gamle vän. -Det kan tyckas så.
Du lever hela livet ensam,
sen gör du anspråk på ett barn utifrån ett uråldrigt ödeslöfte.
Vad har förändrat dig?
Vem.
Yennefer av Vengerberg.
Och var finns denna rara, fagra mö?
Hon som lyckades tina en iskall häxkarls hjärta.
Hon är död.
Det beklagar jag.
När hände det?
För några dagar sen.
Varför är du inte förkrossad?
Är jag inte det?
-Din häst är halt. -Jag vet.
Sitter jag av, äter männen den.
Hästar, horor och magiker, så användbara tills vi inte längre är det.
Tror du att erbjuda mig som offer kan uppväga ditt misslyckande?
Du får se mitt huvud rulla före ditt eget.
Hör här… Norden vann.
Byt sida. Jag säger att du räddade mig. Du kan göra bot.
Göra bot för vad?
Tror du att vi gick norrut för att erövra? Vi kom för att befria.
Du var svag i Aretuza, men du tänkte själv.
Det förutsätter ett val.
Brödraskapet placerade mig i ett kungarike. Det hände oss alla.
Guldpjäser som styr kungariken. Inget mer.
-Vi tvingades inte till nåt. -Skulle jag ha lämnat min post, som du?
Smitit undan mina plikter, förslösat mina talanger?
Kanske om Tissaia skyddade mig…
Kanske om du tänkte själv och inte fjäskade för andra.
-Villig att vara till lags. Lätt att såra. -Du är blind.
Nåt mer?
-Jag har inget att dölja. -Kanske inte för mig.
Men vet flickan sanningen?
Att häxkarlar anskaffar barn för att mata dem med magiska örter.
Det fåtal som överlever blir själva häxkarlar.
De får lära sig av med alla mänskliga känslor och reaktioner.
De förvandlas till monster som dödar andra monster.
Det händer inte henne.
Men det hände dig.
På gott och ont är hon med dig nu.
Vad tycker hon om det?
Blicken hos en man som är rädd att han tappat stinget.
Blicken hos en man som undrar varför hans gamle vän fuskar.
Där kom du allt på mig.
Magiska knivar.
Men varför?
Jag har sett dig pissa på dig i ett lindormsnäste.
Jag vet vem du är. Vad döljer du nu?
Jag måste tömma blåsan och krypa till kojs.
Sov nu, din griniga gamla gubbe.
Vi ses i morgon.
Det är ingen fara, Vereena.
Vi gör dig inte illa.
Vi stannar bara i natt.
Sen får du tillbaka ditt hus.
Vem är du?
Vereena. Nivellens vän.
Du drömde mardrömmar. Jag ville bara se till dig.
Tyckte du om klänningen jag hängde fram?
Var det du?
Ja.
Tack.
Nivellen sa att du var katt.
Vad är du?
Jag är annorlunda. Jag är inte du.
Men jag är som du.
Hur gjorde du det?
Jag har aldrig träffat nån lika ensam i hjärtat som du.
Annorlunda.
Inte en i massan.
Varför färdas du med mannen?
Jag vet vad han är. Han dödar saker.
Monster, ja.
Dödar dem.
Är du ett monster?
Är du det för att du är annorlunda?
-Monster gör hemska saker mot människor. -Människor gör hemska saker mot alla.
Nivellen…
…gömde dig för häxkarlen.
Han älskar dig.
Det här måste förbli vår hemlighet. Tills ni ger er av.
Den flyger.
-Geralt. -Plotka står vid grinden.
Om nån mer än jag ger sig av, måste du rida för livet.
-Vad händer? -Det finns en bruxa i huset.
En vadå? Vad gör du?
-Vad händer? -Sätt fart!
Nu.
Vereena?
Han gjorde mig illa.
Cirilla. Hon är en bruxa.
Ta dig till Plotka.
Fly inte.
Jag kan inte behärska mig om du flyr. Han har fel.
Jag vill inte skada dig.
Geralt!
Cirilla.
-Vänta, snälla. -Gå bort från den.
Jag sliter halsen av henne om inte du lämnar oss ifred.
Förlåt.
Förlåt mig.
Min.
Eller ingens.
Jag älskar dig.
Älskar dig.
Nej!
Han ger sig på dig också.
Varför?
Det här är fel.
Det är så fel!
Förbannelsen är hävd.
Nu är du fri.
Fri?
Kallar du det här
fri?
Jag fann henne i skogen.
Skadad.
Svältande.
Hon blev inte rädd för mig.
Och när hon hade läkt,
stannade hon av fri vilja.
Hon brydde sig inte om
hur jag såg ut.
För att lindra hennes begär
lät jag henne dricka mig.
-Men… -Hon kunde inte behärska sig?
Hon var ett monster.
Nej.
Det är inte sant.
Det kvittar om hon var det.
Hon älskade dig.
Kärlek och blod.
Båda besitter stora krafter.
Lärda och magiker har slitit sitt hår över det i många år.
-De har inte kommit fram till nåt förutom… -Äkta kärlek.
Att förlora…
…äkta kärlek.
Det är svaret.
Jag blundade medvetet för det hon gjorde mot byborna,
eftersom hon inte brydde sig om att jag förbannades för länge sen.
Eller att jag förstörde templet.
Våldtog prästinnan.
Ciri…
Snälla, stanna. Ge dig inte av.
Jag ber dig.
Använd ditt svärd.
Avsluta det här.
För min skull.
Du är dödlig nu.
Gör det själv.
Säger jag spring,
springer du.
Säger jag göm dig,
gömmer du dig.
-Säger jag gå till Plotka… -Jag vet.
Det är nog nåt fel på mig.
Vart jag än kommer dör folk.
Ibland…
…kunde jag nog…
…bränna hela världen.
Inte med vilje.
Det är bara…
Det gör mig bara så rädd.
Hela tiden.
Rädsla är en sjukdom.
Får man den och låter den vara obehandlad,
kan den förtära en.
-Hur behandlar man den? -Man möter den.
Att möta sin rädsla är inte lätt.
Men jag finns här för dig.
Jag låter inget hända dig.
Ja, visst.
Det räcker! Upp med er nu!
Skär av köttet och sätt fart. Vi måste nå Cintra före gryningen.
Se på dem.
Du leder dem till en frälsning som inte finns.
När vänder de sig mot dig?
Bågskyttar!
Släpp mig. Du vet att jag är mäktigast. Jag kan rädda oss.
Jag ser inget!
-Var är de? -Jag ser dem inte.
TILL MINNE AV PETER PANTON
Undertexter: Jessika Johansson