СЕРІАЛ NETFLIX
Ґеральте!
Єн, я щойно з ринку.
Завдяки твоєму городу трохи заробив.
От би постарішати разом.
Ти, я і вона.
Родина, про яку ми завжди мріяли.
Гарний сон.
Ґеральте!
Віддай її мені.
Вона наша.
Бляха.
Ні, не чіпайте.
Не чіпайте.
Прокинься.
Не чіпайте!
Ми віддаляємося від Цінтри.
Бляха.
Нарешті чесна реакція.
Ми в це вплуталися разом.
Хтозна, може, знов подружимося.
Нас врятують.
Я вірю.
Забудь про віру. У нас є сила.
Пильнуйте їх.
Куди ви нас ведете?
Я громадянка Нільфґарду.
Ви вбили нільфґардських солдатів.
Істредд розповідав про таке.
Вони схожі на Аретузу.
Їх зводили ельфи на честь пророків.
У давніх війнах ви їх спалювали.
Краще лишити історії, ніж людям.
-Ніколи не бачила стількох ельфів. -Мені треба до неї.
Я з дарами.
Що це за місце?
Ідіть за мною.
І тримайте язик за зубами.
Нільфґард б'ється з північними королівствами, не з ельфами.
Звільніть нас.
Ми обіцяємо гарантувати…
Ти сказав, дари.
Заручниці. Люди…
Ти мав би їх повісити.
Вони будуть корисні.
Це людські ліси.
Це наші ліси.
Ця була в димеритії?
Ця була полоненою Нільфґарду.
І я також ельфійка.
То ось, як ви ставитеся до своїх?
Ти співаєш наші пісні?
Ти шануєш наших старійшин?
Хоч раз пролила сльозу над чимось ельфійським?
Ти не ельфійка.
-Повісити їх. -Ми тут копаємо тижнями.
Кожного дня ризик викриття росте.
Філавандрелю, ти більше не ведеш мій народ.
Чи Біла Мантія і у твої сни являлася?
Я намагаюся захистити тебе.
Коли знайдемо те, що шукаємо,
відправимо їхні голови в Аретузу в нагадування про славу ельфів.
Майже приїхали.
Це твій дім?
-Скільки, ти казав, вас лишилося? -Я не казав.
Минулого разу
нас було 20.
Зараз?
Мабуть, менше.
Тут точно безпечно?
Не відставай.
Рубако Ламберте.
А ось і проблеми.
Де тебе носило?
Ми думали, ти загубився.
Чи помер.
Ще ні.
Пробачте.
Брате!
Він повернувся.
-Ми знали, що ти з'явишся ефектно. -Він тут.
Нарешті, брате.
Вовче.
Ти вдома.
Нарешті.
Весеміре.
Так.
Я мав декуди зайти.
Він удома!
Мій хлопець!
Отож.
Сиджу я, значить,
морожу яйця посеред пшеничного поля
другу ніч поспіль,
коли підкрадається жінка фермера
і каже, що я марную час.
Що це не мору
бачив її чоловік у тій кімнаті,
ні.
То був клятий робітник!
Ридає, питається, що робити.
«Чоловік не заплатить, якщо не принесеш йому голову мори!»
Я дістаю меча й кажу:
«Заплатить удвічі більше коли принесу руки робітника».
Старий добрий Ламберт.
Вона повернулася з двома кіньми й міховою ковдрою.
Найкраща робота за рік.
Лице кожного з вас - привід для святкування.
Ви в безпеці.
Ви повернулися.
Прийшли додому.
-Так. -Точно!
За ще одну зиму разом.
-Так. -Добре сказано.
За кисень у легенях.
Точно!
За братів.
За братів!
За те, щоб забути сраний Шлях!
Хоча б на один вечір.
Хто готовий?
Ескелю!
Усе нормально?
Ти схожий на старе лайно.
Противнику ще гірше.
Ми билися шість годин.
Я б його швидко вгамселив,
якби не втратив еліксирів.
Приніс його руку.
-Що це? -Лісовик?
Це лісовик?
Ходив схоже.
Говорив теж.
Начебто.
Начебто?
Я давно не зустрічав лісовиків.
У Кедвені їх немає.
Вважайте себе щасливцями.
Інакше б страждали від уколу його клятого кореня.
Єдине, що його вбиває - це вогонь у серце.
Ти за шість годин не здогадався?
А ти ще хто така?
Цірілла, принцеса Цінтри.
Рада знайомству.
Коли ти сказав про Право Несподіванки,
я сказав, велика помилка.
Ти сказав,
що пообіцяв не вимагати це дитя.
Я сказав: «Добре.
Все одно це помилка».
-Я мав її врятувати. -Я знаю.
І ти знав, що я критикуватиму.
Так.
І все одно її привів.
Кажеш, вона втекла від Нільфґарду.
Пережила винищення всього її королівства.
Як?
Я питав.
Вона збрехала.
Але ти не здаєшся.
Відьмаки шукають відповідей.
-Здається, ти сам так казав. -І про що я думав?
Я привіз її, щоб вона була в безпеці.
Мені легше захищати її в цих стінах.
-Досить довго, щоб отримати відповіді? -Так. Дізнатися, хто вона й що.
І як їй допомогти.
Ти це кажеш, але не забувай, що сталося,
коли минулого разу відьмак сунув ніс у драми дворів і королівств.
А як принцеса - щось більше, ніж те, чого ти просив?
Я це вже знаю.
Принцесо!
Ескелю.
Я лише дивлюся.
Обіцяла Ґеральту знайти кімнату.
Що ж, це…
Це не замок,
Ваша Високосте.
Це така діра!
Тіссая казала, ельфійські маги мертві.
Вона помилялася.
Або брехала.
І це не дивно.
У тебе кошмари.
-Після битви не дивно. У тебе теж. -Про що твої?
Думаєш, зараз час для душевних бесід?
Думаєш, я питаю, бо мені не насрати?
Тобі снився хтось у мантії?
У чорній. Звідки ти знаєш?
Мені в червоній.
А ельфійській магічці - у білій.
Спільні сни - сильний знак.
З мене зараз досить магічних таємниць.
Головне, що це нам на користь.
Треба поговорити з Франческою.
Їй немає сенсу нам вірити.
Треба спершу завоювати довіру.
От диво.
Знову зробимо, як хоче Єн.
Ще більше диво - що цього разу це тобі на користь.
Це все, що наші вполювали?
У цих лісах мало життя.
Можливо, нашим у Темерії чи Реданії щастить більше.
Вони лижуть людям чоботи.
Ті самі чоботи, що зламають їхні шиї.
Брате, ти заслуговуєш більшого. Як і всі ми.
Ти нам обіцяла Дол Блатанну.
Скільки ще шукати марно?
Кожен схід сонця осяює менше ельфів.
Наша земля вкрита кров'ю, старійшини мертві.
Навіть наші печери на краю світу наповнили монстри.
Але не варто втрачати віри у світле майбутнє.
Не обов'язково буде так, як було.
Я знаю, що в цих руїнах відповіді.
Мої видіння від входу в цей ліс дають надію.
[Старша мова]
Біла мантія ховає своє обличчя,
та я знаю, що це Ітлінне, найсвященніша пророчиця,
веде нас до безпечної гавані.
Ми відбудуємося.
Це не м'ясо, але втамує голод.
Я не підведу нас.
Не обов'язково буде так, як було.
Я ніколи не чула її зі словами.
Геймлон, який ви грали.
Мій знайомий казав, ця мелодія приводить ельфів додому.
Тих, що я втратив - так. Мертвих і осиротілих.
Текст часто міняється.
Біле Полум'я хоче покарати людей, які вас гноблять.
Крадучи в крадія, просто стаєш останнім крадієм.
Скажи мені, чи хоче Біле Полум'я повернути Ксінтрію,
коли дотанцює на могилі Каланте?
Ксінтрію?
Ельфійська назва Цінтри до того, як її вкрали.
Ти Філавандрель з пісень?
Край світу? Лідер, що повстав проти Левиці?
Брехливий бард і його пісеньки.
Якщо я правильно пам'ятаю, там ішлося, що ти король ельфів.
Ельфи пішли до Франчески, коли я не здолав Каланте.
Їм потрібна віра.
Віра - прості ліки для відчайдушних.
Віра підтримує нас у темні часи.
Твоя спокуса, хоч і чарівна, та їй бракує батьківської хитрості.
Що ж, він був наполовину ельф.
Я чула, чисті ельфи не народжувалися десятиріччями.
Нам теж снилися фігури в мантіях.
Направляли нас.
Її червона, моя чорна.
Якщо звільните нас, ми допоможемо.
Дізнаємося, що це.
Скільки ви вже тут копаєте?
Можливо, ми ключ.
Ми щось знайшли!
Майже.
Майже вдалося.
Воно ховається в лісі?
-Інші такі є? -Кілька.
Вимирають, бо не можуть відтворюватися.
Усі вони лишилися з Кон'юнкції.
То ось, чим ми тут будемо займатися?
Вивчати монстрів?
Так.
Збирати інгредієнти для твоїх еліксирів?
Звісно.
Тренуватися?
Тренування…
Вони небезпечні.
Як і чоловік у шоломі з чорними крилами.
Ти хочеш його вбити?
Так.
Чому?
Я його ненавиджу.
Важлива річ.
Ми не вбиваємо зі страху.
Ми вбиваємо, щоб рятувати.
Ти розумієш?
А як ти проводив перші дні, коли тут опинився?
Мене били, я голодував.
Як твоя кімната?
-Там щури. -Це гарна ознака.
Тобто там тепло.
Що це?
Будь тут.
-У Цінтрі я на вечірки завж… -Цірілло.
Тож тут виводять відьмаків.
Сподіваюся, тут є дошка з твоїми подвигами.
Таверна біля Доріана, кілька років тому.
Я вимивала кров василіска з твого волосся.
Це була кров виверни.
Тебе не має тут бути.
Я чула, у тебе тепер дочка.
А я думала, найм'якше в тобі - це гроші.
Вона мені не дочка.
Тоді я можу взяти її до себе.
Хлопці їстимуть з її рук.
А каже, що він не батько.
Що це таке?
Ескель зустрів друзів під горою.
Їх не має тут бути. Варто б це знати.
Він випив забагато дурману від того уколу.
Усі вони.
Завтра нічого не пам'ятатимуть.
Тим паче, як тут опинилися.
Один з моїх постійних клієнтів,
друїд,
казав, що лісовики - це великі дерева, що говорять.
Вони гарні.
-Ми платимо не за розмови. -Гаразд.
Добре.
Ескелю, що ти робиш?
Що, зліз зі своєї дівчини?
Я розумію, тобі боляче,
і ти можеш вгамовувати біль з ким хочеш.
Але не тут.
Знаєш, дивно.
Ми з хлопцями повернулися
всі подерті.
Скельний троль дав Ламберту в око.
Перевертень відкусив Коену шматок сраки.
А з чим повернувся ти?
Я просто кажу,
що, коли знайду принцесу,
чого я точно не робитиму - це…
не гратиму в лицаря.
Ескелю,
іди спати.
Нам потрібен план.
Що з тобою?
Мені недобре.
Димеритій.
На ноги.
Підйом.
Куди ви нас ведете?
Якщо вб'єте мене, Біле Полум'я не знатиме пощади.
Ви, люди, колись припиняєте говорити?
Що це таке?
Якісь руни.
Пов'язані…
Хаосом?
Ця відрізняється.
Поява чудовиськ.
Кон'юнкція сфер.
Небо заревіло й сфери зіткнулися.
Це ті, хто вижив.
Загублені й кинуті в новому світі.
Новому для вас.
Він був нашим.
Ваші сни.
Розкажіть.
Спочатку ти.
Тепер це працює в обидва боки.
У моїх видіннях
я загублена в лабіринті мертвих тіл,
ельфи навалені так високо, що затьмарюють сонце.
Ітлінне веде мене з лабіринту,
і я бачу сонце над новим королівством ельфів.
Мій провідник - не Ітлінне. Це Емгир.
Я його не бачу. Він у каптурі.
Він щойно повернувся до Нільфґарду. Убив узурпатора.
Врятував мене.
А твій?
Що ти робиш?
Це Старша мова, але примітивна.
«Явилася мати лісів,
Безсмертна Мати,
у снах спочиває».
Решта тарабарщина.
Ні.
Це заклинання.
Про хижу.
Без дверей.
Мій батько лякав нас історіями
про відьму в лісі,
її домівка була на ногах василіска.
Вона заманювала дітей, варила їх і їла.
Це не вперше люди закричали «відьма», коли побачили ельфійські сили.
Мій брат має рацію.
Це наші предки, вони вклоняються.
Можливо, Безсмертна Мати - старе божество.
Спершу ти кажеш, це Ітлінне, тепер божество.
Навіщо котрійсь із них дві людини?
Повернися задом до лісу.
Вона нас кличе.
Пильнуйте, доки не повернемося.
-Франческо. -Ні.
Ґейдже, я присягнулася дбати про тебе, коли була малою.
Тепер я дбатиму про всіх.
Ми маємо вибір, чи йти з тобою?
А ти як думаєш?
Новачкам завжди не спиться першої ночі.
Це холодок.
Клеф був першим відьмаком.
Ще до мене.
Що з ним сталося?
Один з найстаріших монстрів. Демониця, давно вимерла.
Вона сіяла розруху, поки відьмаки не зв'язали її глибоко в лісі.
Цим вона його вбила.
Подейкують, вона досі кличе нещасні душі,
яким довелося ходити лісами.
Заманює їх, аби зжерти.
Страшні історії на мене не діють.
А цього ось, Деґлана,
убили люди просто в цих стінах.
Він навчив мене всього.
Зробив відьмаком.
Він був тобі за батька, так? Як ти Ґеральту?
Щось типу того.
Легше, коли хлопці малі.
Чекаєш, коли вони припинять кликати маму, годуєш,
тренуєш і відправляєш у світ. Дивишся, хто повернеться живим.
А тебе нелегко налякати.
-Є час стояти, а є час рухатися. -Ця мантра допомогла тобі втекти з Цінтри?
-Ґеральт сказав, мене тут захистять. -Це важко, не знаючи, кого захищаєш.
Або від чого.
Ти приборкав дерев'яне чудовисько.
Дозволь приборкати твоє!
Ну ж бо. Ворушіться.
Якщо тобі снився Емгир,
чого ти така нажахана?
Розкажи.
Я в темряві.
Наді мною люди,
вони мене торкаються.
Просто ніжні дотики.
Я їх не бачу. Не можу їх зупинити. Тому…
Я просто лежу й дозволяю.
Коли узурпатор стратив Ферґуса,
він відправив магів у в'язницю.
У дім для розваг.
Я була там багато років. Мене знайшов Емгир.
Я знаю, чого ти бажаєш.
Хижа без дверей.
-Напис. -Чекай.
Якщо ти помиляєшся і сни означають не те, що ти думаєш…
Явилася мати лісів, Безсмертна Мати, у снах спочиває.
Повернися задом до лісу,
хижо, хижо,
а передом до мене.
Хижо. Хижо.
-Ти бачив Ціріллу? -Так.
Я бачив, як вона хлище Білу чайку й танцює на столі.
Смішно.
Вона піддивлялася.
Ґеральте, це її перша ніч тут. Чого ти очікував?
Я сподівався, вона послухається.
Діти ніколи не слухаються.
Ми поговорили і я відправив її в ліжко.
Ти впевнений, що готовий до цього?
Я був у камері
під замком, коли на Цінтру напали.
Я все чув.
Вогонь, крики, смерть.
Ті самі звуки, що чув тут хлопчиком.
Ховаючись у підвалі.
Чекаючи людей, які прийшли нас убити.
Ти був останнім відьмаком, що вижив, коли впав Каер Моррен.
Ти - і купка сиріт-мутантів,
яким не було куди йти.
Ти був готовий?
Ні.
Але ти все одно нас захистив.
Ні.
Я навчив вас захищатися самих.
Може, це лісовик Ескеля хоче свою руку?
Хлопці, тверезішайте.
-Я сховаю гостей. -Перевірю крило.
-Ми перевіримо периметр. -За мною!
Ворушіться!
-Ходімо! -Ходу!
-Я знайду Ціріллу. -Ні.
Роби те, що вмієш найкраще.
Лишись і бийся.
Дівчино, веселіше! У нас компанія.
-Що ти робиш? Відійди. -Гей!
Не залітай до дівчинки, розмахуючи мечем, придурку!
Пильнуй ззовні.
Я виконував клятий наказ.
Ідіть. Швидше!
Де ти є?
Що ти таке?
Привіт.
Не бійся.
Я хочу допомогти тобі.
Ітлінне?
Я знала.
Ти - не він.
Я знаю, що ти.
Бабусині байки для діточок.
Фрінґілло, хіба ти дитина?
Я тебе забрав з дому розваг, щоб ти була дитиною?
Я не боюся.
-Мені не потрібна допомога. -Так, тобі ніхто не потрібен.
Тобі нема чого ховати.
Я знаю.
Просто шлях був важкий.
А попереду шлях ще важчий.
Але я можу допомогти.
І однак
ти живеш багато десятиліть.
Чому?
Це кохання?
Кажеш, спадщина?
Сила!
Ось, для чого ти живеш.
Це твоя гра? Вона відчайдушна.
У відчаї тут ти, Єннефер.
Найбільше.
Ти - не нове сонце.
-Ти не він. -Він ніколи не скаже того, що скажу я.
Шлях до справжньої сили не в скромній вірі,
а у вірі в себе й у приборканні своєї долі.
Світ помре в морозі
і переродиться з новим сонцем.
Спершу земля вкриється кров'ю ельфів.
Як їх урятувати?
Зніміть ці мантії.
Що, як я скажу, що ти можеш мати владу?
Не як смиренна підлабузниця,
а як самостійна жінка.
Це не насправді.
А уяви, якби було.
Уяви, що ти імператриця,
просто зараз.
Мрії інших були очевидні.
Ти думала, ти особлива.
Але ні. Твоя теж була очевидна.
І тепер проси.
Я б відновила військо.
Збільшила чисельність.
Ми імперія, але на півночі багато королівств.
І безкрайні непередбачувані простори.
Навіть численні ви б загубилися.
Вам потрібні друзі.
Союзники, що знають цю землю, наче свою.
Жодне північне королівство не захоче союзу.
Королівство людей.
Ти хочеш спасіння?
Тоді ти ведеш не того ельфа.
Перший чистий ельф за багато років.
Нова надія на світле майбутнє.
Я вже була вагітна. Не виносила жодного дитяти.
А якби змогла?
Якби я тобі допомогла?
Треба лише попросити.
Ти не Ітлінне, так?
У твоїх пращурів віра була сильніша.
Сильніша.
То проси.
Що я маю зробити?
Щоб твоє дитя вижило,
спершу ти маєш пожити
серед людей.
Ксінтрія.
Ти більше не зв'язана.
Чому ти не відкрила собі портал?
Ти відчула після Соддена,
правда?
Або, скоріше,
не відчула.
Та краще бути сліпою, ніж бачити правду.
Пам'ятаєш цей урок, Поросятко?
[Старша мова]
Ти зламалася в Соддені.
Вогонь - небезпечна магія.
Прощавай, Хаосе!
Заради чого жити тепер?
[Старша мова]
Рухайся, дідько!
Кляті фокуси!
Так, заперечення.
Смачне частування.
Я дам тобі приготувати ще.
Я хочу твого відчаю із хрусткою скоринкою.
Ти благатимеш забрати його.
І я заберу.
Ескелю?
Ґеральте.
Ескелю!
Я повернувся
сюди.
Я відчував,
що щось не так.
Я не знаю, що сталося.
Але я думав…
Думав, я його приборкаю.
Я думав,
ви зможете
допомогти
мені.
Весеміре.
Я б мала подумати, перш ніж вести дівчат до відьмаків.
Дурепа ти, Даніко.
Будьте тут.
Сховайтеся.
Ні.
Ні. Ламберте!
Хрін з ними. Я тут не помру. Як звідси швидко вибратися, дівчинко?
Сходами на північ від зали, баштою на південь. Не знаю.
-Гаразд, ходімо. -Ні. Треба лишитися. Ґеральт…
Ґеральт уже може бути мертвий.
Слухай, відьмаки б'ються.
Ми тікаємо.
Біжімо!
Уперед.
Що це?
Це Ескель.
Його заразив лісовик.
Це неможливо.
Двері! Швидко!
Ескелю.
Нам потрібен час.
Ми тебе врятуємо.
Ескелю…
Будь ласка,
зупинися.
Ти зробив те, що мусив.
Ось ти де.
Усе добре.
-Ти її теж бачила. -Не хвилюйся. Ти вільна.
Ти йдеш із ними.
Франческа каже, старі боги хочуть альянсу ельфів і Нільфґарду. Я погодилася.
То ви обидві дурепи.
Ти знаєш, що та відьма - не богиня.
Я знаю, що віра привела мене сюди. Побачимо, куди поведе далі.
Це прозвучало як амбіція. Неймовірно.
Не так неймовірно, як глузд у тебе.
Чого попросила ти?
Припинити цю маячню.
Пихата, як завжди.
Якщо вона така зла, чому тебе відпустила?
Усе скінчено?
Ми в безпеці?
З тобою все добре?
Так, нормально.
Ходімо зі мною.
Коли я прийшов у Каер Моррен,
Весемір сказав, що світ за цими стінами -
небезпечне місце.
Але часи змінюються,
навіть тут.
Тепер ніде не безпечно.
[Старша мова]
Від світу не втекти.
Від нього не сховатися.
Ескель.
-Ескель. -За братів.
Але ти можеш знайти силу
і мету.
Шанс пережити цей жах.
[Старша мова]
Цей континент
не належить нікому.
Усе, що ти можеш, Цірі, -
це тримати меч при собі
і рухатися.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда