EN NETFLIX-SERIE
Igen.
Fan.
-Det räcker. Vi börjar om i morgon. -Jag klarar det.
Du måste vila.
Allt annat leder till sämre resultat.
Sir Lazlo som skyddade mig i Cintra, sa att sämre än perfekt innebär döden.
Din mage kurrar så högt att den väcker de döda.
Om det räknas.
-Hunger är den bästa kryddan. -Men serverar usla utfall.
Ciri.
Du är trygg här.
Svarta knekten igen?
Nej.
-Om han ännu hemsöker dig… -Vem gör lunchen i dag?
Coen!
Vad är skillnaden på en häxkarl och en hög med skit?
-Säg det då. -Skiten slutar stinka till slut.
-En vits lika gammal som Föreningen. -Dra en själv, humorsnille.
Visst.
Vad kallar man en häxkarl utan hjärna?
Lambert.
Hon är ju riktigt rolig.
När du har ätit upp, måste du vila.
Ciri.
Trubbel med den söta prinsessan?
-Låt bli. -Varför skulle jag?
Han har gjort sitt val.
Kostade oss en broder.
Det var inte vår broder.
Inte i slutet.
Bitterhet hjälper oss inte hitta det som dödade honom.
Jag vet vad som dödade honom.
Låt det vara.
Vänta, Geralt…
Eskel? Sorel väntar på oss.
Nej. Jag är färdig med det här.
Vi är färdiga när vi räknar maskar, inte efter en timme på kammen.
Tre jävla timmar.
Du låter som Vesemir.
Senast jag kollade, kom vi hit för att vila på vintern
och återhämta oss och ha lite roligt,
inte träna tills benen viker sig.
Benen verkar bra.
Skitstövel.
Lika mör som när Vesemir gav oss stryk för att vi band en tråd i en humlas ben.
Tråden var inte problemet. Det var kruset i andra änden på den.
"Om ni inte låter humlan vara, får ni känna på mitt sting igen."
Du är precis som han.
Vi är alla som han.
Vi kan inte vila.
Ingen av oss får någon ro
förrän världen är tömd på monster.
-När vår livsuppgift är slutförd. -Aldrig, med andra ord.
-För vad annat kan vi göra? -Precis.
Så kom igen.
En timme till.
Låt gå. En timme till.
Sen kan du hänga mina spillror i medaljongträdet.
Tack, Vargen.
Tacka mig inte än. Det var Lamberts tur i köket.
Det skulle aldrig ha hänt. Vi skulle inte ha förlorat honom så här.
Jag vet.
Det måste finnas fler tester för att se vad som infekterade bysen.
Om det fanns en vetenskaplig förklaring,
hade du hittat den nu.
Vi har ett labb med alkemiska föreningar som kan göra dagen till natt.
-Jag ger inte upp nu. -Jag ber dig inte att ge upp.
Men Eskel måste få ro nu.
Han förtjänar frid.
Ja.
YENNEFER AV VENGERBERG
Berätta, Istredd. Vid utgrävningarna i Nilfgaard,
absorberade du någon kunskap om deras följare?
Jag absorberade inget. Utom lite jord kanske.
Arkeologiska utgrävningar är sådana.
En ansedd magiker,
och inte ens han såg några tecken på deras angreppsplan.
-Hur kunde någon av oss ha vetat? -För att vi sa det.
En av Vilgefortz föraningar om Nilfgaards militärstrategi stämde.
En föraning som räddade Kontinenten.
Jag är inte här för att förhärliga min del i vår seger i Sodden.
Eller för att följa skeninkvisitionerna som ska blanda bort era misstag.
Kungarna i norr kommer till minnesstunden och de vill ha svar.
Fången från Nilfgaard har inte gett något.
Det finns tecken på en magisk barriär i hans huvud.
-Vi måste söka vidare. -Jag skulle hjälpa om jag kunde.
Men jag studerade inte Nilfgaard. Jag studerade monoliter.
De är nyckeln till den här Kontinentens historia.
Och vår framtid, i min mening.
En framtid som snart går åt helvete när alverna samlas i Cintra.
Om vårt folk ska vara säkert borde vi erkänna fienden bland oss.
-Alverna är inte våra fiender. -De har redan gått ihop med Nilfgaard.
Det bekräftar det många av oss vetat i sekler.
De är inte att lita på.
Om vi inte tar kontrollen nu,
kommer det att växa
till något inte ens vi kan hantera.
Då får vi begrava många fler än 14 magiker.
Tretton.
Yenna.
Jag väntade i en månad innan jag graverade den.
Vad hände där inne?
Det är tumultartat. Artorius känner ledarskapet glida honom ur händerna.
-Och Stregobor är… -Ett jävla kräk.
Desperat.
Det gör honom farlig.
-Jag måste berätta något. -Låt mig börja.
Dina handlingar vände utvecklingen vid Soddenkullen.
Du är en hjälte i mina och många andras ögon.
Men vi måste låta Vilgefortz bära segermanteln tills vidare.
-Du ber mig att ligga lågt. -Det måste du.
För att du och Vilgefortz siktar på att ta deras platser.
Det är farligt, men det går inte att vara svag nu.
Nu måste vi vara starka.
Som du var vid Sodden.
Du gjorde det som krävdes.
Och jag kommer alltid att vara tacksam för din uppoffring.
Ha era papper i ordning!
De kommer överallt ifrån till Xin'trea.
Det är en fristad där alver kan vara trygga.
Våra spejare säger att Norden har vänt sig mot alverna.
Det var inget stort steg.
Sant, men vår flytt till Xin'trea har ökat spänningarna.
Med Nilfgaard, som kommer att skydda oss.
Jag vet ingen människa som ger något av ren godhet.
Visst, det kostar.
Men om vårt folk räddas, betalar jag gärna priset.
-Det säger du nu. -För att jag står här och nu.
Där Ithlinne ville se oss.
Gå. Ät kött.
Var lycklig.
Vi är säkra här.
Det hoppas jag.
Trött?
Minns du att du ödslade tid på att slåss med halmsäckar, Coen?
Det kan jag inte påstå.
Vad gjorde du, då?
Jag tror inte det.
Somligt är för läskigt för små flickor.
-Jag är varken liten eller rädd. -Det är lätt att säga.
Men vår väg är mörk.
Farofylld.
Är det vad du önskar?
Jag vill göra det häxkarlar gör.
Kom då.
Rädd att bryta en nagel, prinsessan?
Gör ett försök.
Se så.
Är du säker på det här?
Jag roar mig bara lite.
Ska du fortfarande bli häxkarl?
Nu kan du vila.
Inget av det här går ihop.
Dödad av en muterande byse. Hitta nåt om det i våra krönikor.
Hur missade vi det här?
Kontinenten tycks utvecklas under fötterna på oss och…
…vi överrumplades.
Det kommer kanske en ny Förening som förändrar allt igen.
Du tror att jag är galen,
men jag måste veta vad som hände.
Om det var ditt barn…
…skulle du bli tokig i jakten på svar.
På vad du missat.
Vad du kunde gjort annorlunda.
Jag vet.
Jag delar den bördan nu.
De är här.
[talar alvspråk]
Helvete!
Pussade du din alvpappa med den där munnen?
Vi hörde att du återvänt.
-Rykten sprids fort. -Som löpeld.
Vi har hört om det också.
Du överlevde.
Du också.
-Så gudomligt. -Sannerligen, min vän. Sannerligen.
Kom, bada med oss.
Det är iskallt.
Frälsaren från Sodden kan säkert värma en bassäng.
[talar alvspråk]
Så där, ja.
Du ser annorlunda ut.
Du också.
Vattnet är perfekt.
Ni två, hoppa i.
Här kunde jag stanna.
Gudar, vad skönt.
Som om du lever igen?
Kom, Triss. Gör oss sällskap.
Inte i dag.
Inte än.
Ni minns Falka.
Från era studier vet ni att hon var en makthungrig byracka till flicka…
…som ropade "död åt alla kungar",
när Vridank försköt hennes alvmor.
Fast besluten att hämnas,
slaktade hon adelspersoner, präster,
till och med civilpersoner, med bara händerna.
Men det räckte inte.
Hon lockade dåraktiga följare och anstiftade ett uppror.
De brände hela städer till marken,
och fyllde Redanias och Temerias gator med floder av oskyldigt blod.
Allt för att återta makten!
Det stämmer inte.
Falka var en flicka som glömts bort av sin familj.
Hon hade all rätt att försöka återta sin tron.
-Du var inte där. -Nej, jag är historiker.
Falka var fjärdedels alv, precis som Yennefer.
-Säger du att Yennefer är släkt med Falka? -Givetvis inte.
En historiker borde förstå blodsband.
Men historien tenderar att upprepa sig, inte sant?
Och jag var där.
Jag var på plats när Falka förintade Mirthe…
…och alla magikerna där.
Hennes våld etsade sig fast här…
…för evigt.
Jag har alltid försökt skydda våra institutioner.
Skydda er.
Om vi låter Vilgefortz och Tissaia ta över vårt råd,
om vi låter makten späs ut med alvblod…
-Då kommer Thanedd att gå under. -Nej, Yennefer…
Hon skulle aldrig göra en sån sak.
Det är jag säker på.
Kung Vridank var säker på sin rara dotter Falka,
och hon yxade honom i halsen.
Det enda som är säkert på den här Kontinenten, pojk…
…är att ingen…
…någonsin är som de verkar.
Vid Sodden,
när soldaten hade bränt mig, låg jag skrikande på marken och…
…du gick förbi.
Förlåt.
-Nej. -Jag gav dig ordern. Om jag vetat…
Nej! Det är inte det.
Vi hade alla våra uppgifter där. Vi visste att vi kunde dö.
Jag minns att jag tänkte:
"Om bara en av oss överlever,
är jag glad att det är Yen."
Vi hittar en bot för dina ärr.
-Jag pratar med Tissaia. -Nej.
Det som är förlorat är förlorat.
Jag står inte på Tissaias minnestavla.
Jag är inte död.
Jag behöver en ny väg framåt.
Kan du inte bättre? Kom igen, Ciri.
Vi går tillbaka.
Det räcker nu.
Snyggt försök, prinsessan.
Erkänn.
Du hör hemma på ett slott, och inte på vårt fort.
Vi har 4 000 alver här och fler är på väg.
Hur tänker du mätta dem? Eller träna dem, för den delen?
-Hur vet du att de inte hindrar oss? -Vita flamman finner alltid ett sätt.
Liksom han fann ett sätt att ge dig makt i sin frånvaro?
Francesca.
-Tack för att du kom. -Givetvis.
Har du problem med männen?
Har du det bekvämt här?
Mitt folk är vana vid att sova i skogen.
Att vakna utan ormbett och getingsting är angenämt.
Vad kommer det att kosta mig?
Vi är intelligenta kvinnor.
Jag blev tillsagd av någon förklädd till Ithlinne
att ta mig hit för att hitta Dol Blathanna.
-Du ombads av någon förklädd till… -Emhyr.
Att föra er hit och bekämpa vår gemensamma fiende.
Ni led stora förluster i Sodden. Ni behöver en ny armé.
Vi betraktas som imperialister.
Folk ser våra svarta rustningar och antar att vi vill förstöra världen.
Men det är fel.
Vi försöker att mätta,
att ge husrum, att…
Att befria.
Ni kan hjälpa oss.
Hur då?
Alverna kan Kontinenten bättre än nån människa,
vare sig från Norden eller Nilfgaard, kan.
Jag vill ha ett förbund.
Den odödliga modern må ha sammanfört oss,
men du kan lita på mig.
Mitt folk måste få ett hem.
Men framför allt,
måste vi få en plats där vår framtid kan börja.
Kan du lova mig det?
Yennefer.
-Vad gör du här nere? -Håller mig ur vägen.
-På Tissaias begäran. -Jag önskar att allt vore annorlunda.
Men…
-Politik… -Kräver en viss sorts person.
Beräknande. Jag förstår det.
Ja.
Givetvis gör du det.
Jag beklagar.
Det är inte slutet jag hoppades på.
Då måste jag säga att du inte möter nåt slut här.
Se där, Yennefer av Vengerberg,
det tycks mig att magiker är nådiga.
Vi är praktiska. Döden måste ha ett syfte.
Har min inget syfte?
Inget alls.
Fringilla berättade om dig.
Er tid som skolkamrater.
Hon avundades dig.
Då.
-Varför så bråttom? -Varför lurar det män överallt här?
Jag skrämde dig.
Jag ber om ursäkt.
-Jag anade att du var pervers. -Jag beblandar mig inte med din sort.
-Kvartsblod. -Jag föredrar Soddens hjälte.
Hjältar försvinner inte mystiskt i en månad efter slaget.
Det är talande att du inte förstår sådana komplexa saker som krigsfångar.
Så…
Du har befunnit dig i Nilfgaards sällskap.
Bli nu inte blyg.
Vi har mycket mer att prata om.
Berätta hur det kändes
att kontrollera eld.
Fan ta dig!
Eller varför du återvände till Aretuza,
en plats du så livfullt förklarade att du skulle:
"Bränna till marken."
Inte det? Nåväl…
Om du inte vill prata om dina avsikter,
tvingas jag använda en metod din kära Tissaia har blivit fäst vid.
Så ska det se ut.
Sluta!
Du ska stå till svars för det här.
Jag trodde att flickan skulle sköta hästarna.
Det skulle hon.
Träningen går bra med andra ord.
Hon är läraktig, om än otålmodig.
Det låter bekant.
Vesemir…
Jag beklagar det med Eskel.
Jag vet, min son.
-Om jag någonsin varit en börda… -Varit?
Geralt!
Du måste se det här.
Jag har sagt det en gång. Jag säger det inte igen!
Sluta stila! Stadiga ben.
Och andas, för fan!
Du flåsar som en döende mammut.
Håll dig lugn, flicka!
Så nära.
Du har begått förräderi mot en av våra egna.
Tissaias gunstling,
Yennefer av Vengerberg,
överlevde eldmagi,
överlevde Nilfgaards fångenskap,
överlevde att fångas av alver,
och återvänder till dessa heliga salar oskadd?
Och vi förväntas att blint tro på att hon bara har goda intentioner.
Jag säger inte att hon är fienden.
Det vet jag inte.
Gör ni det?
Jag säger bara det, Vilgefortz,
att om du verkligen vill försvara brödraskapet,
som du så ihärdigt gjorde före Sodden,
måste du även försvara det mot hot innanför de här väggarna.
Vi har inget val.
Du måste döda fången för att bevisa din oskuld.
Är det du eller Vilgefortz som pratar?
Hjälten dödar fienden.
-Vad bevisar det? -Att du inte är en spion!
Eller att jag är en mördare!
Stregobor får ännu ett skäl att svartmåla mig!
Berätta då sanningen.
Vadå?
Du är inget hot eftersom du mist din magi.
Jag känner dig utan och innan.
Din smärta är min smärta.
Triss har ärr, Sabrina är blåslagen. Vi plågas allihop.
Ja.
Ja, det gör vi.
I en månad,
har jag genomsökt Kontinenten,
provat alla örter, trolldrycker, besvärjelser, för att återfå det jag hade.
Det jag förtjänar!
Säg hur jag kan rädda mig själv!
-Det kan jag inte. -Jag tror dig inte!
Jag vill genomborra Cahirs hjärna.
Straffa honom.
Driva honom till vansinne för att förstå vad som hänt dig.
Jag hade gjort vad som helst.
Men det som är förlorat är förlorat.
-Utan den är jag inget. -Nej.
Jag famlar i mörkret.
Sen vi möttes har du försökt fylla ett tomrum.
Makt hjälpte inte, inte ens när du hade den i din hand.
-Varför skulle det vara svaret nu? -Det är allt jag har kvar!
Jag var så nära.
Jag klarar det.
Du klarar allt.
Det innebär inte att du måste.
När en häxkarl spräcker skallen, stoppar vi honom i en säng
och proppar honom full med nysrot, törel och hagtorn.
Chansen är stor att han överlever.
Du har inte den lyxen.
Du sa att vi drar till oss rädsla.
Men att man måste möta den. Inte ge upp.
Sant.
Men först måste du lära dig.
Låt mig då göra det.
-Det gör jag. -Nej, inte tillräckligt.
Jag vill bli en stor slagskämpe.
Inte bara slåss med hösäckar.
Jag har känt många som ville bli stora slagskämpar.
Vet du var de är nu?
Var då?
På kyrkogårdar.
Vart ska du? Flyr du?
-Varför bryr du dig? -För att jag bryr mig om dig.
-Du kan säga om du har nåt dolt motiv. -Så du kan skvallra för Stregobor? Igen.
-Ge dig, Yenna. -Kalla mig inte det.
Jag ljög för rådet.
Jag har vistats bland Nilfgaards följare.
Jag pratade med dem.
Hörde att de kände sig skyddade under kejsaren, välkomna.
Jag har inte sagt det till nån.
Men jag litar på dig.
-Jag är ingen spion! -Jag far mot Cintra i morgon.
Jag ska hjälpa de migrerande alverna. Personer som…
Som jag? Så hjältemodigt.
Om bara du tvingades döda för att bevisa din lojalitet.
Stregobor har spioner på tornen utanför.
Smiter du ut på natten, fångar de dig.
Men du har väl aldrig lämnat i det tysta?
Allt du har förlorat…
Allt du förtjänar…
Kom till mig.
Igen!
Du sänker blicken. Då förlorar du balansen.
Fienden ligger inte på marken.
Igen!
Bra.
Titta upp.
Igen!
Du sa att jag inte fick träna mer i går. Inget om i dag.
Den märkliga känslan du får av att nån är ute efter dig,
kan du beskriva den?
Jag vet inte.
Vilket är det första ordet som dyker upp när du tänker på det?
Det drar.
-Det är som att jag blir dragen. -Dragen mot vad?
Det vet jag inte.
Om du följde den känslan…
…var skulle du hamna?
Skogen.
Vad tror du att vi hittar?
Vad vill den med mig?
Varför mig?
Jag var på dina föräldrars bröllopsfest.
Jag såg din mor uppvisa
en okontrollerad magisk kraft.
Hon förstörde en hel tronsal.
Du är av hennes blod.
Jag tror att du ärvt den kraften.
Eller något liknande.
Varför har du inte sagt nåt?
Jag ville inte skrämmas om jag hade fel.
Du sa att inget skulle få hända mig.
Och jag litar på dig.
Bra. Det är på tiden.
Vi är nog nära nu.
Den saknar en hand.
Det är Eskels byse.
Spring!
Sämre än perfekt innebär döden.
Sir Lazlo hade varit stolt.
Kan du åtminstone säga vilket syfte min död tjänar nu?
Förlåtelse.
Min?
Min.
Om den Vita flamman ber att jag ska offras är jag redo för mörkret.
I blindo finner vi vår sanna styrka.
Vi tackar de norra kungarikena
för deras generösa bidrag till våra fallnas ära.
Må den för evigt stå på Kullen!
Var är Triss?
Hon kallades bort i morse.
I Sodden gjorde vi gemensam sak,
för att slåss inte bara för magins framtid,
utan även för Kontinentens framtid.
Tragiskt nog, blev vår seger dyrköpt.
Vanielle av Brugge.
Atlan Kerk.
Lawdbor av Murivel.
Se där, Vizimir, trollkvinnan som räddade Sodden.
Yennefer av Vengerberg.
Tror du att hon bjuder på sitt eldfängda humör, Foltest?
Det sägs att vissa magiker skyddar såna här evenemang mot magi.
Jo, men…
Enligt min rådgivare Dijkstra är hon värd att hålla ögonen på.
De är de allihop nu för tiden.
Våra mest betrodda rådgivare…
…blir ständigt mindre pålitliga.
Gorazd.
Lytta Neyd.
Yoël Grethen.
I dag…
…måste vi åter gå samman mot en gemensam fiende.
Den här nilfgaardingen ska tas av daga.
Hans huvud ska skickas till Cintra för att föra fram vårt budskap.
Norden,
kungar
och magiker,
så här ser styrka ut.
Ja!
Väl talat!
Frigör dig själv.
Återta din makt.
Säg bara orden…
Sätt fart då.
-Varför räddade du mig? -Inbilla dig inget.
Jag räddar mig själv.
TILL MINNE AV STEVE DAVIES
Undertexter: Jessika Johansson