СЕРІАЛ NETFLIX
Ще раз.
Чорт!
Досить.
Завтра почнеш знову.
Я зможу.
Треба відпочивати.
Інакше витривалість зменшується.
Сер Ласло, що захищав мене в Цінтрі,
казав, хто не ідеальний, той мертвий.
Твій живіт так бурчить, що й мертвого збудить.
Якщо це рахується.
Голодному їжа смачніша.
І випади гівняніші.
Цірі.
Ти тут у безпеці.
Знову Чорний Лицар?
Ні.
-Якщо тебе це переслідує… -Хто куховарить?
Коене!
Чим відьмак відрізняється від купи лайна?
Ну кажи.
Лайно зрештою перестає смердіти.
Цей жарт старий як Кон'юнкція.
То розкажи якийсь ти, жартівник сраний.
Гаразд.
Як називають відьмака без мізків?
Ламберт.
От вона кумедна.
Коли поїси, відпочинь.
Цірі.
Проблеми з гарненькою принцесою?
-Припини. -Чому це?
Він зробив вибір.
Це нам коштувало брата.
Це вже був не наш брат.
Наприкінці - ні.
Злоба не допоможе дізнатися, що його вбило.
О, я знаю, що його вбило.
Припини.
Стій, Ґеральте…
Ескелю? Сорель нас чекає.
Ні.
Я здох, брате.
Здохнеш, коли рахуватимеш черв'яків,
а не після години на гребенях.
Після трьох годин!
Ти вже як Весемір.
Я пам'ятаю,
ми сюди прийшли на зиму відпочити,
відновитися
і трохи розважитися, а не тренуватися, доки ноги не відмовлять.
З ногами порядок.
Козел.
Востаннє ти був такий побитий, коли Весемір відлупив
за те, що прив'язали нитку до джмеля.
Проблема була не в нитці, а в кухлі на її іншому кінці.
«Якщо не дасте джмелю спокій, знов покажу своє жало».
Ось, ти зовсім як він.
Ми всі як він.
Ми не матимемо відпочинку.
Ніхто з нас не матиме спокою,
доки на землі не закінчаться монстри.
-Доки не виконаємо місію. -Тобто ніколи.
-Бо чим нам займатися тоді? -Точно.
Ходімо.
Ще година.
Гаразд. Іще година.
І повісиш мої рештки на дереві з медальйонами.
Дякую, Вовче.
Рано дякуєш. Сьогодні куховарив Ламберт.
Цього не мало статися. Ми не мали його так утратити.
Я знаю.
Треба провести ще аналізи, дізнатися про мутацію лісовика.
Якби цьому було наукове пояснення…
ти б його вже знайшов.
У лабораторії повно алхімічних сумішей, що перетворять день на ніч.
Я не збираюся здаватися.
Я не прошу здаватися.
Але час дати Ескелю спокій.
Він заслужив відпочинок.
Так.
ЄННЕФЕР З ВЕНҐЕРБЕРҐА
Скажи нам, Істредде,
будучи на розкопках у Нільфґарді,
ти просяк баченням їхніх прибічників?
Я нічим не просяк.
Хіба що брудом.
Місця розкопок усюди однакові.
Поважний маг,
і навіть він не побачив ознак їхнього наміру напасти.
То звідки могли знати ми?
Ми вам казали.
У Вільґефорца була здогадка про воєнну стратегію Нільфґарду.
Здогадка, що врятувала континент.
Я тут не для того, щоб вихвалятися
перемогою під Содденом.
Або, дивитися, як ви граєте в інквізиторів,
щоб відволіктися від невдач.
Північні королівства прийдуть на меморіал, і їм потрібні відповіді.
Нільфґардський полонений не дав результатів.
У його голові магічний блок.
-Треба шукати їх деінде. -І я б вам радо допоміг.
Але я там вивчав не Нільфґард.
Я вивчав моноліти.
У них історія цього континенту.
І майбутнє, напевно, також.
Майбутнє, якому настане кінець, бо ельфи прямують до Цінтри.
Якщо ми хочемо врятувати людей, треба визнати нашого ворога.
Ельфи нам не вороги.
Вони вже об'єдналися з Нільфґардом
і довели те, що ми знали багато століть.
Їм не можна довіряти.
Якщо не стримати це зараз,
воно розростеться,
перевищивши наші можливості.
Тоді буде поховано далеко не 14 магів.
Тринадцять.
Єнна.
Я місяць чекала, перш ніж викарбувати.
Що там відбувалося?
Багато галасу.
Арторій ухопився за лідерство.
-А Стреґобор… -Недоумок.
У відчаї.
А отже небезпечний.
-Я маю тобі дещо сказати. -Я перша.
Твої дії переломили ситуацію на Содденському пагорку.
Те героїня для мене й багатьох інших.
Та поки що ми маємо дати Вільґефорцу носити мантію переможця.
-Хочеш, щоб я не висовувалася. -Так треба.
Бо ви з Вільґефорцем посягаєте на їхні місця.
Ми знаємо, це небезпечно, але для слабкості не час.
Час бути сильними.
Як ти була під Содденом.
Ти зробила те, що мусила.
І я буду завжди вдячна за твою жертву.
Перевірте свої документи!
Вони йдуть до Ксінтрії звідусіль.
Притулок,
де ельфи в безпеці.
Розвідники кажуть, північ налаштована проти ельфів.
Це було очікувано.
Так, але наша імміграція до Ксінтрії посилила напругу.
Нільфґард нас захистить.
Я не бачив жодної людини, яка б ділилася добротою.
Так, цьому є ціна.
Але якщо це врятує наш народ, я її радо заплачу.
-Це ти зараз так кажеш. -Бо стою тут і зараз.
Там, де хотіла Ітлінне.
Іди. Поїж м'яса.
Будь щасливим.
Ми тут у безпеці.
Сподіваюся.
Утомилася?
Коене, ти пам'ятаєш, щоб марнував час на мішки із соломою?
Ні, не пам'ятаю.
А що ви робили?
Ні, не думаю.
Деякі речі надто страшні для малих дівчат.
Я не мала, і я не боюся.
Казати легко.
Але наш шлях темний.
Повний небезпек.
Ти цього хочеш?
Я хочу робити те, що й усі відьмаки.
Тоді ходімо.
Боїшся зламати ніготь, принцесо?
Спробуй.
Ну ж бо.
Ти впевнений?
Принаймні трохи розважуся.
Досі хочеш бути відьмачкою?
Тепер можеш спочити.
Це все не має сенсу.
Смерть від лісовика, що мутував. Знайди таке в наших літописах.
Як ми не догледіли?
Таке відчуття, що континент розвинувся в нас під ногами, і…
ми цього не помітили.
Може, буде ще одна Кон'юнкція, і вона все виправить?
Ти вважаєш мене божевільним,
але я маю дізнатися, що сталося.
Якби це було твоє дитя…
ти б місця собі не знаходив.
Думав, що впустив.
Що міг би зробити інакше.
Я знаю.
Тепер і я несу цю ношу.
Прийшли.
[Старша мова]
Бляха!
Ти цими губами цілуєш твого батька-ельфа?
Ми чули, ти повернулася.
-Новини швидко розходяться. -Як пожежа.
Про неї ми теж чули.
Ви вижили.
Ти теж.
Божественно.
Справді, дорогенька. Справді.
Ходімо, поплаваєш з нами.
Вода холодна.
Рятівниця Соддена напевно знає, як підігріти басейн.
[Старша мова]
Ось.
Ти змінилася.
Ти також.
Вода ідеальна.
Ходіть, ви двоє!
Не хочеться вилазити.
Боже, як добре.
Наче ти знов жива?
Ну ж бо, Трісс. Іди до нас.
Не сьогодні.
Поки що ні.
Ви пам'ятаєте Фальку.
З ваших уроків
ви знаєте, що вона була голодною до сили шавкою…
яка кричала: «Смерть усім королям», -
коли Фріданк знехтував її ельфійською матір'ю.
Схиблена на помсті,
вона повбивала дворян,
священників,
навіть цивільних, голими руками.
Та цього їй було мало.
Вона ввела в оману послідовників,
здійняла повстання.
Разом вони вщент спалювали міста
й пускали ріки невинної крові
вулицями Реданії та Темерії.
Усе заради влади!
Це не правда.
Фалька була дівчиною, покинутою сім'єю.
Вона намагалася повернути свій трон.
-Тебе там не було, хлопче. -Ні. Я історик.
Фалька була на чверть ельфійкою, як і Єннефер.
-Що ви кажете? Єннефер - потомок Фальки? -Звісно, ні.
Історик мав би краще знати родовід.
Але історія схильна повторюватися, так?
І я там був.
Я був у Мірті, коли Фалька його знищила
разом з усіма магами.
Її жорстокість лишила цей слід…
навічно.
Я завжди намагався захистити наш інститут.
Захистити…
вас.
Якщо ми дозволимо Вільґефорцу й Тіссаї очолити нашу раду,
якщо дамо розбавити нашу силу ельфійською кров'ю,
Таннед буде в руїнах.
Єннефер…
ніколи б такого не зробила.
Я впевнений.
А король Фріданк був упевнений у донечці, Фальці,
яка йому відрубала голову.
Єдине певне на цьому континенті -
ніхто не є тим,
ким здається.
Під Содденом,
коли мене опалив той солдат,
я лежала на землі, кричала і…
ти пройшла повз.
Пробач.
-Ні. -Я послала до воріт…
-Якби я знала… -Ні.
Річ не в цьому.
Усі ми мали свою роль.
Знали, що можемо не вижити.
Пам'ятаю, я думала,
якщо виживе лише одна з нас,
добре, що це буде Єн.
Ми знайдемо засіб від твоїх шрамів.
-Я поговорю з Тіссаєю. -Ні.
Втрачене - це втрачене.
Я не на дощечці Тіссаї.
Я не мертва.
Треба рухатися далі.
І це все?
Ходімо, Цірі.
Вертаймося.
Тобі досить.
Непогано, принцесо.
Визнай це.
Тобі місце в замку, а не в нашій тверджі.
Прийшли 4 000 ельфів, і ще багато в дорозі.
Як ви плануєте прогодувати їх і навчити?
Вони не утруднять нашу місію?
Біле Полум'я завжди знаходить спосіб.
Так, як знайшов спосіб надати вам владу в його відсутність?
Франческо.
-Дякую, що приєдналася. -Аякже.
Проблеми з підлеглими?
Вам тут зручно?
Мої люди звикли спати в лісі на землі.
Прокидатися не вкушеними зміями й не вжаленими осами - це насолода.
Чого це коштуватиме?
Ми обидві розумні жінки.
Мені сказав хтось в образі Ітлінне
прийти сюди, щоб отримати Дол Блатанну.
Тобі сказав хтось в образі…
Емгира.
Разом з вами боротися з нашими кривдниками.
Ви втратили багатьох під Содденом.
Вам потрібна армія.
Нас вважають імперіалістами.
Бачать наші чорні лати й думають,
що ми хочемо знищити світ.
А це не так.
Ми намагаємося нагодувати,
прихистити…
звільнити.
Ви можете нам допомогти.
Як?
Ельфи знають континент краще за людей,
жителів півночі чи нільфґардців.
Я хочу співпраці.
Можливо, нас звела Безсмертна Мати, але ти можеш мені довіряти.
Я хочу домівку для моїх людей.
Але, ще важливіше, -
я хочу місце для початку нашого майбутнього.
Ти мені це обіцяєш?
Єннефер.
Що ти тут робиш?
Не висовуюся.
Як просила Тіссая.
Якби ж усе було інакше.
Але…
політика…
Вимагає певного типу людей.
Обачних.
Я розумію.
Так.
Звісно, розумієш.
Мої співчуття.
Це не той кінець, на який я сподівався.
Не хочу тебе засмучувати, але це ще не кінець.
Що ж, Єннефер з Венґерберґа,
схоже, маги милосердні.
Ми практичні.
Смерть має служити меті.
-А моя нічому не послужить? -Узагалі нічому.
Фрінґілла розповідала про тебе.
Як ви вчилися разом.
Вона тобі заздрила.
Тоді.
Куди поспішаємо?
Чого тут постійно вештаються чоловіки?
Я тебе налякав.
Пробач.
Завжди знала, що ти збоченець.
О, я б ніколи не принизився до таких, як ти, -
чвертькровок.
Краще «Геройка Соддена».
Герої після битви не зникають таємничо на місяць.
Це каже про те, що тобі невідомі такі поняття, як військовополонені!
Отже
ти була в компанії нільфґардців.
Не соромся.
Нам стільки треба обговорити.
Скажи, що ти відчувала,
контролюючи вогонь?
Пішов ти!
Або чому повернулася в Аретузу,
місце, якому ти так яскраво побажала… Як там?
«Щоб воно згоріло»?
Ні?
Що ж,
якщо не хочеш розповідати про свої наміри,
доведеться застосувати метод, до якого призвичаїлася твоя люба Тіссая.
Це вже краще.
Годі!
Ти за це відповіси.
Я думав, дівчинка мала доглядати коней.
Мала.
Отже, тренування ідуть добре.
Вона швидко вчиться, коли нетерпляча.
Когось нагадує.
Весеміре…
Мені шкода Ескеля.
Я знаю, синку.
Якщо я колись був тягарем…
Був?
Ґеральте!
Тобі треба це бачити.
Я тобі вже сказав, і не збираюся повторювати!
Припини хизуватися!
Урівноваж свої ноги.
І дихай, хай йому грець!
Ти крекчеш, наче вмираючий мамонт.
Спокійно, дівчино!
Майже.
Ти скоїв зраду
проти однієї з нас.
Тіссаїна тваринка,
Єннефер з Венґерберґа,
пережила вогняну магію,
пережила ув'язнення Нільфґардом,
полон в ельфів,
і тепер повернулася в ці святі зали неушкодженою?
І ми мусимо безумовно вірити,
що в неї добрі наміри.
Я не кажу, що вона ворог.
Я не знаю.
А ви?
Я просто кажу, Вільґефорце,
якщо ти стверджуєш, що хочеш захистити Братство,
як ти це шумно робив до Соддена,
тоді ти мусиш хотіти захистити його й від загроз у цих стінах!
Варіантів немає.
Ти мусиш убити нільфґардського полоненого.
Це Вільґефорц каже чи ти?
Геройка
вбиває ворога.
І що це доведе?
Що ти не шпигунка!
І що я вбивця!
Новий привід для Стреґобора чорнити мене!
То скажи їм правду.
Що?
Що ти не становиш загрози, бо втратила магію.
Я знаю тебе як ніхто.
Твій біль - мій біль.
Трісс у шрамах. Сабріна в синцях. У всіх свій біль.
Так.
Так, у всіх.
Цілий місяць я обшукувала весь континент,
пробувала всі трави, усі зілля і закляття,
щоб повернути своє.
Те, що я заслуговую!
Скажи мені, як урятуватися!
-Не можу. -Я не вірю!
Я хочу пробити розум Кагіра.
Покарати його.
Штовхнути до безумства, аби дізнатися, що з тобою стало.
Я б на все пішла.
Але що втрачено,
те втрачено.
-Без неї я ніщо. -Ні.
Я спотикаюся в темряві.
Скільки тебе знаю, ти намагаєшся заповнити порожнечу.
Сила цього не зробила, навіть просякнувши тебе всю.
-Чому ти думаєш, що вона допоможе зараз? -Це все, що я мала!
Мені майже вдалося.
Я це можу.
Ти можеш що завгодно.
Але не обов'язково мусиш.
Коли відьмак розбиває череп,
нам потрібно лише вкласти його на ліжко
і напоїти чемерицею з молочаєм і глодом.
Є вірогідність, що він виживе.
У тебе такої розкоші немає.
Але ти сказав ловити страх.
Дивитися йому в очі. Не здаватися.
Саме так.
Але спершу треба тренуватися.
То дай мені тренуватися.
Даю.
Ні. Недостатньо.
Я хочу бути гарним бійцем.
І битися не з мішками із соломою.
У мій час багато хто хотів стати гарним бійцем.
Знаєш, де вони зараз?
Де?
На цвинтарях.
Куди ти йдеш?
Тікаєш?
Яка тобі різниця?
Ти мені небайдужа.
Якщо є причина, скажи мені.
Щоб видав мене Стреґобору? Знову?
-Облиш, Єнно. -Не зви мене так.
Я збрехав раді.
Я провів час серед послідовників Нільфґарду.
Говорив з ними.
Чув, що вони відчувають захист при імператорі.
Я нікому не сказав.
Але тобі я вірю.
Я не шпигунка!
Завтра я вирушаю в Цінтру
допомагати ельфам. Допомагати таким людям, як…
Як я? Дуже героїчно.
Якби ж це тебе попросили довести вірність убивством.
У Стреґобора шпигуни на зовнішніх вежах.
Якщо вислизнеш уночі, тебе зловлять.
Але ти ніколи не йшла тихо, так?
Усе, що ти втратила…
Усе, що ти заслужила…
Іди до мене.
Ще раз!
Ти дивишся вниз.
Тому втрачаєш рівновагу.
Твій ворог не на землі.
Ще раз!
Добре.
Очі вгору.
Ще раз!
Учора ти сказав, я можу більше тренуватися. Не сьогодні.
Те дивне відчуття, наче за тобою женуться.
Можеш його описати?
Я не знаю.
Коли ти про нього думаєш, яке слово спадає на думку першим?
Потяг.
Наче мене тягнуть.
До чого тягнуть?
Я не знаю.
Якщо відкриєшся цьому почуттю…
куди воно тебе приведе?
У ліс.
Що ми тут шукаємо?
Чому воно мене хоче?
Чому мене?
Я був на весіллі твоїх батьків.
Бачив у твоєї мами
вияв неконтрольованої магічної сили.
Вона знищила всю тронну залу.
Оскільки в тебе її кров,
ти могла цю силу успадкувати.
Або щось таке.
Чому ти мені не казав?
Не хотів лякати, якщо я помиляюся.
Ти сказав, захистиш мене від усього.
І я тобі вірю.
Добре.
Зараз це доречно.
Здається, ми близько.
Йому бракує руки.
Це Ескелів лісовик.
Тікай!
Хто не ідеальний, той мертвий.
Сер Ласло пишався б.
Тепер принаймні скажеш, якій меті послужить моя смерть?
Прощенню.
Моєму?
Моєму.
Якщо Біле Полум'я просить моєї жертви, я готовий до темряви.
У сліпоті ми знаходимо справжню силу.
Дякуємо Північним королівствам
за їхній щедрий внесок, щоб ушанувати померлих.
Хай він довіку стоїть на пагорку!
Де Трісс?
Її вранці викликали.
Під Содденом
ми об'єдналися,
щоб битися не лише заради магії,
а й заради континенту.
Трагічно те,
як дорого ми заплатили за перемогу.
Ванель із Брюґґе.
Атлан Керк.
Лодбор з Мурівеля.
Дивися, Визиміре,
чародійка, що врятувала Содден.
Єннефер з Венґерберґа.
Фольтесте, як думаєш, вона нам влаштує вогняну виставу?
Я чув, маги на таких заходах накладають чари проти магії.
Що ж,
мій радник, Дійкстра, каже, що її варто пильнувати.
Як і всіх їх.
Наші найвірніші радники
стають дедалі менш вірними.
Ґоразд.
Літта Нейд.
Йоель Ґретен.
Сьогодні
ми маємо знов об'єднатися проти спільного ворога.
Цього нільфґардця
буде страчено.
Його голову
ми відправимо в Цінтру,
аби нас почули.
Північ,
королі,
і так само маги,
ось, як виглядає сила!
Так!
Точно!
Звільни себе.
Поверни свою силу.
Просто скажи слова…
Застрибуй.
-Чому ти мене врятувала? -Не лести собі.
Я рятую себе.
У ПАМ'ЯТЬ ПРО СТІВА ДЕЙВІСА
Переклад субтитрів: Ольга Галайда