EN NETFLIX-SERIE
Livet på vägarna prövar en.
Tvingar en att ta sig genom smärtan,
rädslan,
misslyckandet.
Tills man blir ett med mördaren.
Kom ihåg, tvekan drar till sig fara på samma vis som elden gör det.
Men lita på den väg du väljer.
Då skyddar den dig.
Till och med i mörker.
Bara du lyssnar.
Lyssna alltid.
Var inte rädd.
Jag gör dig inte illa.
Du är en flicka.
Du också.
Jag är på väg till Kaer Morhen.
Ska du också dit?
Bra att du är på din vakt, men tänk.
Kunde jag nå ända hit utan att hitta?
Jag får se.
[talar alvspråk]
Ditt hjärta slog fortare.
Jag hörde det.
Trevligt att träffas.
Du är trollkvinna, som Yennefer.
Triss.
Och vän till Geralt.
Du måste vara vidsynt.
Det är fint att se dig igen.
Detsamma.
Jag kommer med middagen.
Mer än så.
Mitt barn… Vilken överraskning.
Hej, Vesemir.
Jäklar, jag har inte druckit en droppe än,
och ändå ser jag dubbla kvinnor.
-Merigold. -Lambert.
Skadorna har blivit bättre, men inte beteendet.
Om du bara kommit tidigare.
-Vi kunde ha haft nytta av dig. -Det har vi förhoppningsvis än.
Er tur pojkar. Sätt fart.
Jag byter om till middagen. Ni vill väl också vaska av er?
Naturligtvis inte.
Så hur känner ni två varandra?
Invånare i Gors Velen,
slutet är nära.
Det vilda drevet vandrar bland oss.
In med dig, alvsvin.
Slutet är nära!
Nilfgaard är gudarnas sätt att straffa oss.
Rör på påkarna!
-Sluta tänka på det, Beardell. -Det har jag gjort.
-Den senaste timmen. -Stanna!
Det räcker från er två!
Sluta fingra!
Knip igen och kom hit!
-Jag måste lätta på trycket. -Vi är framme vid skymningen.
-Vart för ni oss? -Käften!
Sir, snälla. Jag kan inte hålla mig.
Kan någon följa mig in i en gränd?
Bind mina händer.
Kan man inte vänta, så kan man inte.
Tack, sir.
Gå då.
Lätta på trycket.
Alvslödder.
Kom nu, då!
Rör på er, spetsöron!
Det vilda drevet vandrar bland oss.
Var vaksamma på tecknen!
Marknaden vimlar av folk. Det är soldater överallt.
Öppna en portal åt oss.
Det går inte. Portaler kan spåras.
Förklara då varför du inte är dödvikt.
Använt en spegel på sistone? Fängelset hjälpte inte precis.
Jag har ett uppdrag. Vi måste tillbaka till Cintra.
Visst. Nilfgaardingarna blir glada över att se mig.
Vi kan utbyta fina minnen från Sodden.
Du kommer dit med deras befälhavare. De skapar nya minnen.
Det gör de redan. Med alverna.
Du visste det inte. De har återtagit det som Xin'trea.
-Under Fringillas ledning. -Fringilla?
Lustigt hur fort folk glömmer en när de inte längre har nytta av en.
EFTERLYST
FÖRRÄDISK ALVTROLLKVINNA BELÖNING 40 000 OREN
NILFGAARDISK KRIGSFÖRBRYTARE BELÖNING 40 000 OREN
Vi är inte säkra här.
Vi är inte "vi".
Det får bli Cintra.
Kung Vizimir, kungarikena i norr förenas genom sin gemensamma fiende,
men det är en svag allians.
Opportunister och lönnmördare lurar överallt.
-Jag vägrar leva i rädsla. -Det ber vi inte om.
Vi vill bara tjäna Redania på bästa sätt.
-Dijkstra? -God eftermiddag, Ers höghet.
Drick.
Nu.
Ursäkta spektaklet, Ers höghet, men jag måste veta säkert.
De jävlarna.
Jag har känt honom sen jag var 12.
Till och med förrädare talar sanning.
Kungarikena i norr har bildat en allians grundad i deras gemensamma alvhat.
Men, om ni ursäktar mitt språk, vi borde skita i vilket.
Vad händer när alverna är infångade och dödade?
När de har flytt till Cintra?
Varför gjorde sig Nilfgaard besväret
att inta Kontinentens juvel för att fylla den med hungriga munnar?
På tal om det. Jag är vrålhungrig. Kom till poängen.
Cintra är poängen.
Vi hade aldrig tagit Cintra från Calanthe.
Men nu…
-Kan Cintra bli vårt? -Om vi tänker till.
Låt oss sköta det.
Jag är utsvulten! Får jag börja?
-Här är lugnare än jag minns. -Det innebär mer mat åt oss andra.
Får jag inte örter och svamp i dag?
I december?
Träffade kvarnvingarna skallen, prinsessan?
Jag förstår.
Så, Geralt säger att du räddade hans liv.
Han var i mitt kungarike för ett tag sen.
Hjälpte mig med en prinsessa i knipa.
-Till och med otrevligare än du. -Han skojar inte.
Hon tog en stor tugga av honom.
-Han räddade henne ändå. -Tja, du läkte min kind.
Det är också ganska imponerande.
Fin klänning.
Tack.
Ska jag visa dig borgen?
Jag kan den ganska bra.
När Geralt berättade om Triss hjälp bjöd jag hit henne.
Hon är här för din skull.
För att vägleda dig.
Som Näbbmus gjorde för min mamma?
Precis som Näbbmus.
Men nu är det sängdags.
-Jag är inte trött. -Då så. Kom, din lilla råtta.
Jag spelar lite kort med dig före sängen.
Jag låter dig kanske rentav vinna.
Ja, dröm på.
-God natt på er. -God natt.
God natt, Ciri.
-Gonatt. -Gonatt.
God natt.
Hur känner ni två varandra?
Vi kan smyga ombord på en båt i gryningen.
-Vad har du under hatten? -Jag visste det! En alvjävel!
Ligg kvar!
Kom.
Ni två. Trodde ni att ni skulle klara er?
-Jag hade kontroll. -Naturligtvis.
Här nere.
Fan.
Vi är säkrare här nere än där uppe.
Rör dig och huvudet ryker!
Stanna där.
Vi vill er inte illa.
Jag överväger det än.
Spring, Dermain! Fort som fan!
Jag lämnar dig inte. Jag stannar och slåss.
Du vill egentligen inte skada mig.
Hette du Dermain?
Alvmagikern från pamfletterna. Du är hon!
Och den efterlysta Nilfgaardsoldaten.
De är på vår sida, Ba'lian.
Ingen är på vår sida, godtrogna idiot.
Ska ni till Sandsnäppan?
Håll truten, för fan. Tyst!
Sandsnäppan är en räddande ängel för förföljda.
-Vad säger han? -Visst!
Sandsnäppan
hjälper alver till Xin'trea.
Vi tar oss till Oxenfurt. Han sätter oss på en båt.
Det är bara vi två.
Om ni hjälper oss till Cintra
får ni välja landstycken om vi kommer helskinnade dit.
Om det inte finns plats tar vi nästa båt.
Det lovar jag.
För i helvete.
Då så. Kom då.
Du är mycket söt.
Du är visst användbar, trots allt.
Tack och lov förblir män enkla.
Din överraskning var mer överraskande än du föreställt dig.
Mer gåtfull också.
Hon berättar inget från innan Cintra föll.
Om hennes mamma hade förmågor, som du säger,
om hon var en magiker som aldrig riktigt tämjdes,
kan barnet ha ärvt en utvecklad version av dem.
Men det är en oprövad teori.
När började Ciri uppvisa tecken på kaos?
Det är problemet.
Hon har inte uppvisat några typiska indikatorer på kaos.
-Hon kan inte ens göra häxkarlstecken. -Inte typiska?
Hon kan ha siandets förmåga.
Hon tycks ha syner av saker som ännu inte ägt rum.
Som?
Hon såg mig i efterdyningarna vid Sodden.
Innan det hände.
Ingen borde behöva se det blodbadet.
Den förlusten.
Det finns mer.
Ciri kände något annat.
En dragning.
Mot bysen som omvandlade Eskel.
Hon ledde mig till den som en kompass mot en magnet.
Sen kom den här…
…klöv den på mitten och attackerade oss.
Gudar.
-Vad är det? -Jag har aldrig sett något liknande.
Men den ville komma åt henne.
Det ville båda.
För att göra vad?
Jag lät den inte leva länge nog för att få svaret.
Kan en magiker ha gjort den?
I teorin. Men att skapa monster har varit förbjudet i sekler.
Jaha, förbjudet. Definitivt inte en magiker då.
Det går att ta reda på vilket.
Får jag?
[talar alvspråk]
Om det finns tecken på mutagenisk alkemi,
om en magiker varit inblandad, kommer den delen att glöda.
I morgon bitti vet vi.
Vad vill en magiker med henne?
Jag vet inte.
Magiker, Nilfgaard…
Något mörkt väntar henne.
Jag känner det.
Därför lär jag upp henne.
Jag kan inte skydda henne för evigt.
Jag är ledsen för Eskel.
Jag är ledsen för Sodden.
De som dog, jag…
Jag säger deras namn när jag lägger mig för att inte glömma.
Atlan Kerk.
Vanielle av Brugge.
Axel Raby.
-Dagobert… -Sluta.
Vore det upp till mig,
skulle alla kunna deras namn.
De kan leva vidare i våra minnen.
Kanske mer än så.
Ni häxkarlar,
ni låtsas inte ha några känslor,
men det har ni.
Jag vet att du också känner det.
Alltihop.
Vanlig kärlek,
vanligt hat,
vanlig smärta, rädsla och ånger.
Vanlig glädje.
Och vanlig sorg.
Var hos mig i natt.
-Triss. -Var där bara.
Så vi inte är ensamma.
Förlåt mig.
-Vad är det här för ställe? -Gamla alvakvdedukter.
Människorna byggde sin värld på våra ruiner.
Räck mig en fackla.
Vem gjorde det här mot dig?
-Det här är viktigt. -Ja, visst.
Några bybor gav sig på oss på en taverna för en vecka sen.
Vi arbetar, eller arbetade,
på banken i Gors Velen.
Den ägs av dvärgar, så ägaren lät oss fly
innan vakterna kom in och gjorde razzia.
Ända sen alverna började fly till Xin'trea
har Norden hävdat att vi alla är vilande Nilfgaardagenter.
Det låter bekant.
Det betvivlar jag.
Allt vi kan hoppas på nu är att överleva.
Det sägs att det finns en gravid alv i Cintra.
Tänk, Bal. En ny början.
Det är en saga. Vi orkar inte längre slåss för att börja om.
Det såg Norden till.
-Åt helvete med Norden! -Ja, jag vet. Åt helvete med Norden!
Nej, jag börjar om på nytt.
Skaffar en liten jordlott, föder upp höns.
Hittar en frodig, svarthårig kvinna
som kan köra med mig.
Då lånar jag hopp av dig.
Hjälp honom! Hjälp mig!
-Vad är det här? -Jag ser inget.
-Hjälp oss! -Dra!
-Hör du! Kom tillbaka! -Nej!
Nej! Han är borta!
Helvete!
Fan.
Jag har dig!
Döda den! Använd din magi.
Jag kan inte!
Fort!
Kom nu! Fort!
Helvete.
Vad fan är meningen?
-Med att skrika? -Med allt!
Man föds hjälplös och finner styrka. Då vill de ha en och utnyttja en.
Man finner kärlek, men den är inte äkta.
Den är en önskan någon en gång gjorde innan de visste vem man var.
Man hittar makt, och den blir till aska i ens händer.
Lugn!
Du var otrolig i Sodden den dagen.
Elden.
Den tömde dig, inte sant?
Den stal din kraft.
Vi har alla vår stund i solen.
Din magi har fyllt sitt syfte.
En större plan väntar dig kanske nu.
Ja, den nådiga Vita flamman
som kommer med syfte och mening och sån smörja.
-Släpp värvningstalet. Fringilla försökte. -Fringilla är hängiven saken.
Det viktigaste de lär ut på Aretuza är inte magi!
Det är att få mäktiga människor att tro det man vill.
Få dem att göra det man vill!
Hon är en politisk best upplärd av de bästa.
Ja, jag har träffat er bästa.
Hon försökte punktera min hjärna och dra orden ur mina tankar.
-Precis. -Ja, och det gick inte.
Men tänk om det hade fungerat. Vad hade hon hittat?
Fringilla och jag tjänar Emhyr för att han tjänade oss först.
Alla står till svars inför någon i slutändan.
Du också, skulle jag tro.
Din lilla skit.
Hördu!
Kom hit nu, din skit!
Kom. Sätt er någonstans.
Kom nu.
Du lämnade din vän att dö i en kloak. Du smet.
Jag tog min enda chans.
Det hade han också gjort.
-Jag blev tvungen att rädda mig själv. -Du är inte värd det.
-Vad händer? -Vi måste vänta tills stället är tomt.
Då för Snäppan oss till båten.
-Sandsnäppan? -Precis. Han uppträder här varje kväll.
När jag bränner alla minnen av dig
Mina damer och herrar, vilken underbar publik.
Glöm inte att lämna ett mynt. Vill ni något, är jag i baren.
Vad är det du begär?
Vi har nått vägs ände här!
Efter allt som vi gjorde, vi såg
Vände du mig ryggen
Vad är det du begär?
Se hästkarlen
Brinna!
I slutet av dagen när jag gjort mitt
Inget annat jag diktat Klingar så sant
Som brinn
Brinn, hästkarl, brinn!
Brinn, brinn, brinn!
Brinn, brinn, brinn, brinn
Se mig bränna
Alla minnena
Av dig
Tack.
Låt mig sköta det.
Nej.
Det finns en religiös nitälskan hos Vita flammans följare.
Det är kanske vår väg in i Cintra. Prästinnan.
Bra tänkt.
Heliga män är de mest depraverade.
En prostituerad.
Emhyr måste tycka om kvinnor. Eller män.
Det är problemet. Ingen känner till hans böjelser eller något alls.
Vem, vad eller var han är. Vad han vill. Och inget han gör är vettigt.
Vi måste samla så mycket information det går.
Vem vi än använder måste stanna innanför stadsmurarna ett tag.
Men det begränsar alternativen.
Det var verkligen utanför ramarna.
Att föra in en alv i Cintra är lätt.
Men det måste vara rätt alv.
Någon formbar.
Misstrogen.
På alla de bästa visen.
Du.
Följ med mig.
-God morgon, Ciri. -God morgon.
Du ser fin och utvilad ut.
Triss… När tror du att vi kan börja?
I dag. Jag hoppades på din hjälp i labbet.
Vi kan lära känna varandra.
Jag kan visa några besvärjelser. Skapa mig en bild av din potential.
-Var tacksam. -Visst. Everard.
God morgon.
Har ni sovit gott?
God morgon, Ers höghet.
Säg att du har förlorat ett vad.
Har du en blomma i håret, flicka?
Hon skämtar inte.
-Så rena blir aldrig mina paltor. -Som om du tvättade.
Det behövs inte, Coen.
Det var faktiskt roligt.
-Jag tyckte att den klädde henne. -Visst, om hon ska på bal.
Vad hände?
Inget. Hennes höghet var bara inte road.
Ni borde skämmas.
-Det var bara lite kul. -För vem?
Ni klär henne i lumpor. Mörbultar henne som ett äpple.
När hon inte tvättar pottor eller era byxor.
Har hon ens ett nattlinne? Eller tvål?
Eller trasor för sina blödningar?
Men med svamparna hon får att äta har ni snart berövat henne dem.
Ni kallar er mutanter.
Därför förstår ni inte hur människor känner.
Men sanningen är att ni väljer att vara okunniga skitar, visst?
Triss.
Hur lång tid tog det dig att behärska dina förmågor?
Lång tid.
Så blir det för dig också.
Det är inte klart än.
Jag kan vänta.
De skämdes när du inte åt upp frukosten.
Vet du…
Min mormor utkämpade slag och bar klänning.
Man kan göra både och.
Jag vet.
Det är färdigt.
Ingen glöd.
Inga tecken på mutagenisk alkemi.
Men det är något märkligt här.
Stellacit.
Som från en monolit.
Det har jag aldrig sett förr.
Det här togs från bysen som omvandlade Eskel.
Mer stellacit.
Hur kan två olika monster ha samma damm på sig?
De hade samma ursprung.
En monolit.
Det går inte ihop.
Berätta vad du vet.
När…
När Nilfgaard angrep Cintra, precis utanför stadsmurarna…
Jag…
Jag såg en monolit falla.
Hur?
Kaosets dotter tillhör oss.
Vänd om.
Gå med i processionen.
Det finns bara död här.
-Cirilla. -Ciri. Du…
Jag mår bra.
Du är modig.
Men låt oss hjälpa dig.
Nåväl.
När Svarta riddaren tillfångatog mig…
…blev jag rädd.
Jag skrek.
Då sprack och föll monoliten.
Jag raserade den.
-Hur är det möjligt? -Jag vet inte.
Jag måste se det med egna ögon.
Det var inte min mening.
-Och om de där monstren är mitt fel… -Det är ingen fara.
Jag ordnar det.
Sov ruset av dig nån annanstans.
Bard.
Häxa.
Vad gör du här?
Och vilket helveteshål har du krupit fram ur?
En kloak.
-Vad är din ursäkt? -En kloak?
Jag visste att du var en blodsugande, glädjelös
kramare?
Kramas. Vi kramas.
Gudar, jag saknar när mitt värsta problem var en enerverande lallande fåne.
Något att dricka? Jag ska dricka.
Jag har inte det här samtalet utan att dricka.
Jag hörde sången.
Geralt lämnade visst en bitter smak i din mun.
Va? Han? Ingen lämnar någon smak i min mun.
Jag sjunger om universella frågor, min kära, generösa dam.
Känslor alla kan uppleva.
Sången kan handla om vem som helst. Vem som helst.
Visst. Ja, när jag skrev den,
kom den från hjärtat.
Möjligen ett brustet sådant.
Vi har det bättre utan honom.
Ja.
Vid gudarna, det var vidrigt.
Jag ska leta upp vad som helst annat att dricka
medan du berättar vad din sorgliga uppsyn gör här.
Du är Sandsnäppan.
Va? Nej. Ja. Nej.
-Hur känner du till det namnet? -Man hör saker när man gömmer sig.
Gömmer du dig?
För att du delvis är alv…
Det hade jag helt glömt. Förlåt mig.
Det skulle jag inte önska min värsta fiende. Och ja, du
tillhör den kategorin.
Men det de har gjort mot er och ert folk
går inte att tala om.
Men somliga pratar.
Det finns anonyma välgörare bakom kulisserna
som hjälper mig, hjälper oss, att ställa saker till rätta.
Varför hjälpa? Vad får du ut av det?
Jag var vid eken Bleobheris under raiden.
Vänskapens plats kallade druiderna det.
Där var alla fria tänkare välkomna, oavsett ras eller tro…
De är ute efter alverna. Sen ger de sig på dvärgarna.
Förr eller senare ger de sig på alla.
Alla de ser som "de andra", så…
Till sist…
…går ingen konstnär säker.
Dessutom, när allt kommer omkring, har jag lärt mig en sak.
Legender kan ibland ha en berusande effekt.
Nåväl, Sandsnäppan. Mannen, myten, legenden…
-Jag behöver din hjälp. -Stanna där!
Han är med mig. Lugn.
Jag måste till Cintra.
Det måste vi båda.
Jag ska göra vad jag kan.
Men vet en sak.
Ni, ni båda…
…luktar oerhört illa.
Det är som om något krupit upp i era arslen och dött. Så…
Vi lämnar Oxenfurt i skymningen.
Gott om tid att bada innan dess.
Bara så ni vet.
Coen har fyllt på dina elixir.
Tack.
-I går kväll… -Det är ingen fara.
Jag kan inte vara det du vill.
Det du förtjänar.
-Om allt vore annorlunda… -Det är det inte.
Jag är stor nog att förstå.
I går kväll…
…var du det jag sökte.
Din smärta.
Den eggade upp mig.
För att jag äntligen kände igen.
Efter Sodden, menar du?
De flesta av oss helades efter slaget.
-Man ser knappt märkena, men… -Vissa sår läker aldrig.
Jag förstår det bättre än du anar.
Jag hoppas att du på din jakt efter att känna…
…känner ditt eget värde.
-För Ciri? -För mig.
Du är viktig för mig.
Det kommer du alltid att vara.
Ska du till Cintra?
Du sa att du aldrig skulle återvända dit. Två gånger.
Än har ingen häxkarl dött av hög ålder dikterande sitt testamente i sängen.
Jag skyddar en flicka.
Jag kan inte stanna här.
En vän till mig studerar monoliter. Jag kan öppna en portal åt dig.
Portaler är inte roliga.
Så där ja.
Stanna där!
Du måste vara magikern.
Jag vet vem jag är.
Vem fan är du?
Några alver från Tretogor är ombord.
Och om skeppet är fullt?
Tja…
Då får ni simma.
Kom.
Jag går först.
Håll er nära väggen och utom synhåll tills ni får min signal.
-Jag ska göra det jag gör bäst. -Vad är det?
Det vet jag aldrig. Det är därför jag gör det så bra.
Ursäkta.
-Helvete. -Ursäkta!
Resedokument, tack.
-Dokument? Absolut. Dokument. -Ja.
Så dumt av mig.
Jag ska bara…
Ett ögonblick.
Många fickor. Ha lite tålamod.
Den gyllene med gyllene regler
Är inte det visan med…
De långhalsade krigarna Med alla vapen
-Du kan den! -Ja.
Du är han.
-Riddarsporre, barden? -Skyldig.
-Inte bokstavligen, men du förstår. -Glöm resepappren.
Tack för sångerna. Min niece älskar dem.
Så underbart.
-Välsigne henne, och dig. -Ja.
-Ha en fin kväll. -Sköt om dig, min gode herre.
Fast, om jag får säga det, så är inte den där din starkaste.
Jaså?
Den är lite invecklad.
Först i fjärde versen förstod jag de olika tidslinjerna.
-Jaså? Så… -Den magiska kyssen var lite billig.
-Jaså? -Jag anade draken en vecka i förväg.
Du var mig en klyftig en.
Jag måste säga att när lutspelaren får krigarkvinnorna…
-Den älskvärde lutspelaren. -Ja…
Den kändes inte helt trovärdig.
Nåväl.
Ska jag säga det? Ja, jag säger det.
Vet du, om du själv skrev en liten visa
kunde du sjunga precis vad du vill. Men det kan du väl inte?
För du är en skamfläck för hamnen.
En själlös, skitig,
ärthjärna, avskydd, korkskalle till idiot.
Det tar för lång tid. Han måste bort från ramperna.
-Vad gör du? -Jag distraherar honom. För dem ombord.
Aldrig. Jag far inte till Cintra utan dig. Jag dödas innan jag når porten.
Hör på.
Ingen av oss når Cintra om jag inte gör något.
Men du får oss alla dödade.
Och kanske, men bara kanske, är du tacksam för underhållningen.
-Min niece ser dig som en hjälte. -Tja…
-Hon avgudar dig. -Givetvis.
Hon blir förkrossad av
att hennes favoritbard är en ångande skithjärna.
Skeppet ska ingenstans innan jag sett dina papper. Förstått?
Åt helvete med Norden.
Vad sa du?
Åt helvete med Norden.
Ursäkta?
Åt helvete med Norden!
Nej, låt bli.
Åt helvete med alverna.
Kom igen. På honom.
Vi måste ombord. Nu!
Kom igen, grabbar.
Enligt Geralt,
kan ingen mer om Kontinentens vegetation än du.
Säg att jag inte är galen.
-Säg vad jag ser här. -Feainnewedd.
De växer bara där det gamla folkets blod spillts.
-Var hittade du den? -Mördarspåret. Träningsbanan.
Överallt där flickan slagit sig.
Blodet utplånades från Kontinenten för generationer sen.
I vissa legender var det gamla folkets blod en nyckelingrediens
när de första häxkarlsmutagenerna tillverkades.
Mutagener som förstördes när Kaer Morhen angreps.
Inte en häxkarl har skapats sen dess.
-Det här är nya knoppar. -Precis.
Ödet har gett oss en gåva.
Nyckeln till att skapa fler häxkarlar.
Ciri.
Så ja. Du är i säkerhet nu.
Du klarar dig.
Tack.
-Vi, allihop, hade varit döda utan dig. -Tja.
-Jag heter Dara. -Trevligt att träffas, Dara.
Jag väntar mig stora ting av dig.
Gör det här värt det.
Någon möter på andra sidan.
Tack. De ska få allt de behöver när vi är framme.
Vadå?
Vad hände med dig?
Jag har levt länge. Precisera dig.
Kaoset tycks vara färdigt med mig.
-Du har mist din magi. Är det ens möjligt? -Se så. Gotta dig nu.
Vi har ont om tid.
Förr hade jag tagit den här chansen
att kalla dig en tom, ensam, makthungrig hondjävul, men…
Jag är en konstnär.
Det är mitt kall att sätta mig in i andras situation.
Även om de är stora, klumpiga och troligen fulla av ormar.
Jag är också rädd.
Jag är rädd att muserna en dag ska sluta prata med mig.
För vilka är vi…
…när vi inte längre kan göra den enda saken
vi sattes på Kontinenten att göra?
Vi hittar ett nytt syfte.
Ett bättre.
Förhoppningsvis.
Kaoset är aldrig färdigt med din sort.
Yennefer av Vengerberg.
Så mycket vet jag säkert.
Så om du inte misstycker…
Farväl, lycka till…
…och håll dig borta.
Detsamma.
Yennefer, vad gör du?
Yennefer!
Vi måste rädda oss själva.
Undertexter: Jessika Johansson