EN NETFLIX-SERIE
Om det är nåt i den här helvetiska världen jag inte tål,
är det förspilld talang.
Tio år
i den här dimeritium-skithålan
för en ynklig skuld till Cintras krona.
För en magiker av din rang, är det…
…kriminellt.
-Vad vill du, Lydia? -Var inte så butter, Rience.
Du måste axla delar av skulden för din situation.
Endast en dåre förargar Calanthe utan att sopa igen spåren efter sig.
Må hon ruttna i frid.
Är Calanthe död?
Som en ökenkälla.
Inte för att det hjälper.
Din dom lever vidare.
Men kanske…
…kan vi hitta en lösning.
Det finns en flicka,
en vilsen liten lejonunge.
Mina källor säger att hon senast sågs på en marknad i utkanten av Sodden.
För stunden är det bara Vita flamman som jagar henne.
När andra hör om henne, tar de upp jakten. Och vi måste få tag i henne först.
Och vara villiga att lägga, till exempel…
…ytterligare ett järn i elden för att garantera det.
Min frihet i utbyte mot att jag blir prisjägare åt Vita flamman.
Jag har ingen önskan om att stå i skuld till Nilfgaards falska gud.
Vilken tur för oss båda att jag inte springer Nilfgaards ärenden.
Vad är det du begär?
Vi har nått vägs ände här
Efter allt som vi gjorde, vi såg
Vände du mig ryggen
Vad är det du begär?
När jag var flicka,
hade min lekkamrat en lillebror som föddes utan öron.
Bara små hudklumpar, som blomkål. Stendöv.
…dagen när jag gjort mitt…
Jag hade gett allt för att byta med honom nu.
…klingar så sant…
-Som brinn… -Varsågod, vännen.
Brinn, hästkarl, brinn
Brinn, brinn, brinn
Brinn, brinn, brinn…
Se mig bränna
Alla minnena
Av dig
"Båtar inte längre säkra för alver", säger Fringilla.
"Nu behöver vi en landrutt till Cintra."
Yaruga-floden är översvämmad och omöjlig att korsa.
Foltest har förstärkt Brugge till oigenkännlighet.
Brokilon…
Nej.
Visa mig något användbart eller stick!
Så där, ja.
Stanna där.
Riddarsporre, var fan är du?
Häng upp avskrädet.
Du ska få för "åt helvete med Norden".
Kom igen, karlar. Vi avseglar!
Alla som vill följa med, hoppa ombord nu.
Jag ropar inte fler gånger nu!
Fan också.
Hallå? Är det någon där?
Det där är oroande.
Hör här, jag har inga pengar.
Jag är bara en ödmjuk trubadur.
Eller om det handlar om din fru, älskarinna eller niece
kan jag lova dig att det inte var jag.
Jag har aldrig träffat dem. Du har fel man!
Och om du bara är en stor beundrare,
tänker jag inte diskutera ämnena i mina verk,
inspirationen eller personerna, vare sig de är fiktiva eller ej.
Så varför inte visa dig,
så att vi kan ha en fin liten pratstund och du kan berätta vad du vill?
Helvetes helvete!
Hej, Riddarsporre.
-Jag sa, vem fan är du? -Jag hörde det.
Jag heter Geralt från Rivia.
Jag ber om ursäkt för mitt plötsliga intrång.
Tiden är knapp.
Triss Merigold skickade mig till dig.
Jag behöver din hjälp.
Du är en häxkarl.
Och du är monolitexpert.
Känner du till stellacitpelaren utanför staden?
Det gör jag. Den är en av de äldsta som finns.
Jag avskyr att komma med dåliga nyheter. Den rasade under slakten av Cintra.
Och nu kommer det ut en underart av monster ur den.
Min teori är att de haft sitt bo i den underjordiska delen i åratal,
vilket kan förklara de unika mutationerna.
Hälsa Triss att jag inte förstår skämtet, men…
Hon får kreativitetspoäng.
Och så sägs häxkarlar vara humorlösa satar.
Med all respekt, mr Rivia.
Jag försöker hjälpa alver att fly. Inser du hur helt jävla galen du låter?
Hjälper du mig eller inte?
Hejsan.
Hur står det till, raring?
Du är skyldig mig för förra veckan. Det är du visst.
Kom igen. Du vet att du vill.
Hörru! Hallå där!
Gå inte din väg nu! Stig in!
Jag har några fluffiga kakor som behöver smöras!
Vill du leka lite "gömma pinnen"?
Vill du tjäna lite pengar till fots i stället för på rygg?
Var inte du en skönhet?
Jag kan övertalas.
Stående hunden. Men det kostar extra.
-Knäna är inte vad de en gång var. -Min vän…
Han är försvunnen.
Jag är rädd att han har fått problem med en av hamnvakterna.
Jag vill att du går till garnisonen
och ser om en skitfågel vid namn Riddarsporre fängslats.
Gör du dig besväret att betala någon för en sådan enkel sak?
Hälften nu.
Hälften efteråt.
Låt gå, men skåda aldrig en given hora i munnen.
Vi ses.
Är du alltid lika pratsam eller ska jag ta det personligt?
Ska du inte berätta mer om monoliten?
Jag kan säga att den är oförstörbar. Det är de allihop.
Hur kan mystiska monster bo i massiva stenpelare?
Hur vet du att det är just den?
Det är den enda som splittrades.
Kraften det skulle kräva… Vad kan göra en sån sak?
Du är experten. Säg det, du.
Hitåt.
Försök att hänga med.
Jag har aldrig sett den här.
Calanthe tillät det inte.
Men det gjorde Nilfgaard.
Vad menar du?
-Är du bara här för monoliternas skull? -Nej, jag hjälper alverna.
Hjälper du dem genom att ansluta till ett rike som massakrerar hela byar?
Det kan tyckas lite motsägelsefullt.
Du hjälper väl bara sårbara om det finns slantar att tjäna.
Alla har en agenda.
Även de hjälpsamma få, som du själv.
Charmerande.
Ni två! Tillbaka på vägen!
Lugn. Jag är en forskare i Fringilla Vigos tjänst.
Skit samma. Ni inkräktar på Nilfgaards territorium.
Var resonlig. Vi passerar bara.
Om du inte är döv, är du jävligt dum. Jag sa…
Du där! Stanna där!
Stanna där!
Ser du?
Jag är hjälpsam.
Jag har letat överallt efter dig.
Har du redan tröttnat på magin?
Vet man hur man bekämpar något är det inte lika läskigt, sa Geralt.
Vet du ens vad du slåss mot?
Kom in.
Vi gör något som blir en riktig utmaning.
Jag kommer strax.
-Ska vi prata om det här? -Det är inget att dryfta.
Jo, som fan. En prinsessa från Cintra med det gamla blodet.
Legender är inte vetenskap. Vi vet inte om blodet kan bilda häxkarlsmutagener.
Vi vet inte ens vad det är.
Jag såg mina män dö,
i väntan på att den sista stöten skulle krossa oss.
Men nu är Ciri här. Och du kom också.
-Det kan inte vara slumpen. -Hon är en levande flicka.
Inget redskap att använda i din desperation.
Jag är inte desperat.
Jag är hoppfull.
För första gången på länge.
Du, jag och Ciri,
vi har chansen att göra något enastående.
Jag föredrog dig som cynisk, gammal gubbe.
Om vi gör det här…
…är det för att hon vill.
Det är hennes beslut.
Rör inte min dotter!
Låt henne vara!
Ni får inte göra så här! Sluta!
-Nej! -Mamma! Snälla! Låt dem inte ta mig!
-Ge mig henne. -Mamma!
-Rör inte min dotter. -Mamma!
-Nej, stanna! -Mamma!
[talar alvspråk]
Din kraft, du behöver den.
Du behöver bara be om den.
Nej!
[talar alvspråk]
Hörru! Vad är det med din hand?
Inget.
-Min vän? -Ingen vid namn Riddarsporre.
Jag känner med dig, syster.
Besöker han värdshus?
Jag säger det bara. Av erfarenhet.
Blir jag av med en man, är han oftast där jag först fann honom.
Långt ner i en flaska.
Helt ärligt, väntade jag mig inte det här.
Du kniper igen om din gamle vän häxkarlen.
Jag är lösmynt. Fråga vem du vill.
Ska vi byta teknik?
Ja.
Jag tänkte just på det. Det här verkar inte vara din teknik.
Jag har inte sett Geralt på många månader.
Inte sen han övergav mig i Caingorn,
precis som han övergav sitt Överraskningsbarn
som jag har bara träffat när hon låg i livmodern.
Jag vet inte var de är.
Jag vet inte vart de ska, och jag vet inte varför du gör så här mot mig.
Så synd att du inte är till någon nytta.
Folk tror att kaos uppstår ur tomma intet, men det är fel.
Det krävs en källa för att få fram det.
Och eld är en förbjuden källa,
för att den förtär dem som hämtar det ur eld.
Om man inte är mycket begåvad.
Då kan kroppen motstå det.
Men själen förtärs.
-Snälla, jag vet inget! -Nej.
Sångerna i din katalog tyder på motsatsen.
Lyssna på mig, snälla! Lyssna! Jag är trubadur.
Jag är lysande. Det är vad jag gör.
Han grymtar, jag berättar historier. Han nämner ett häxkarlsfäste,
och jag förvandlar det till ett magiskt, mystiskt gömställe i bergen.
Så lyssna noga när jag säger det här.
Han avslöjar inga detaljer.
Han har inga vänner.
Han har inte heller
några svagheter!
Jag visste att du skulle vara här. Din lathund.
Låt mig ruttna där hemma.
Det här är min fru. Hon är inte inblandad.
-Snälla, låt henn… -Gå om du vet ditt eget bästa.
Nu.
Ja.
Om du vet ditt eget bästa,
håller du käften.
Som du vill.
Nej! Snälla! Gör henne inte illa! Låt henne vara!
Hon har inget gjort.
Kom igen!
Helvete!
Det var som fan.
Det krävs sekler av erosion för att ens göra ett märke i stellacit.
Det är en vetenskaplig sensation!
Det går emot alla historiska exempel. Det här förändrar allt.
Jag väntade mig spår.
Ben.
Något alls.
-Jag måste dit ner. -Vi måste dit ner.
Törstig?
Tack.
Jag trodde att du skulle vara en bortskämd,
blåblodig, fisförnäm kunglighet från väst.
Och det är du.
Men…
Du imponerar på alla där ute.
Inte nog för att få följa med Geralt till Cintra.
Skulle du ha bjudits med?
Det är mitt hem.
Min strid.
Mitt liv.
Jag måste visa dig nåt.
När Föreningen inträffade,
berördes inte bara alver, människor och dvärgar.
Monstersfärer kolliderade också.
Magiker gjorde monster till vapen. Försökte erövra landstyckena med dem.
Jävla idioter.
Monstren förstörde förstås allting.
Sen, för 300 år sen, gjorde magikerna män till vapen.
Muterade dem med elixir.
Gjorde dem snabbare. Starkare. Brutala nog för att döda monstren.
Häxkarlarna räddade människorna från utplåning.
Vet du varför vi blir färre för varje vinter?
När Kaer Morhen förstördes,
förstördes även mutagenen som användes för att göra häxkarlar.
Jag tror att du kan hjälpa oss.
Har du hört talas om feainnewedd?
Det är en uråldrig blomma. Den kan bara växa på en plats.
Där det gamla blodet har spillts.
Såna här har dykt upp längs träningsspåret.
Ja.
Där jag har blött.
Men min mormor hatade alver.
Ibland gäller vårt djupaste hat sakerna vi inte kan ändra hos oss själva.
Något otäckt är i görningen där ute.
Med en liten flaska av ditt blod kan vi skydda generationer.
Hur kan du veta att fungerar?
Det vet jag inte.
Jag gör det.
På ett villkor.
Det ska testas på mig först.
Glöm det.
Kom.
Nu är mina män krigare.
Men en gång var de pojkar i smärta.
Om de ens överlevde.
Och det gjorde inte många.
-Jag tar inte den risken med dig. -För att jag är flicka?
För att du är Geralts barn.
Jag är inget barn.
-För att vi bryr oss om dig. -Och jag bryr mig om er allihop!
Du sa det själv.
Häxkarlarna dör.
En efter en.
Ni slåss.
Ni dör.
Då var de där pojkarnas lidande helt i onödan.
Jag har förstört
så många saker.
Snälla…
Låt mig hjälpa till att laga något en gång.
Jag är avsedd för det här.
Det finns inget bo här. Det finns inga bevis för att de varit här.
Ofattbart.
Hur är det möjligt? Vad kan göra så?
Monster.
Förklara.
Historiker har alltid trott att monoliter är ärr från Föreningen.
Kvarblivna kollisionspunkter.
-Ja, jag har läst böcker. -Tänk efter.
Det fanns inga monster på det här planet före Föreningen.
Alla arter var åtskilda på olika sfärer tills de förenades och blev en sfär.
En sån förening förutsätter två saker.
En enorm energivåg och ledare som kan kanalisera den.
Men tänk om monoliterna inte var kollisionspunkter?
Tänk om de är ledarna?
Ni magiker gör mig ständigt mer oroad.
Människor borde kanske inte leva så länge.
Jag har sett dem kommunicera.
Du sa att monoliten föll under slakten av Cintra.
Det verkar helt logiskt. Men ändå inte.
[talar alvspråk]
Fungerade det?
Det fungerade.
Jag behöver förbereda mig.
Förbereda dig?
-För vad? -Hon vill bli den första.
-Den första? -Nya häxkarlen.
Det var hennes val.
-Vem fan var det? -Vad vet jag? Han kidnappade dig.
Går inte alla magiker på samma skola? Missade han återträffen?
Jag såg fram emot fler tack och kanske några knäböjningar.
-Han är ute efter Geralt. -Vad? Varför? Vad vill han med honom?
Jag trodde att det var för att fika och minnas gamla tider.
Jag vet inte, Yennefer.
Så varför frammanar inte du en portal eller skickar telepatiska varningar?
Det är du skyldig honom.
Han och jag är skyldiga varandra exakt lika mycket.
Jag kan hur som helst inte. Ingen magi, om du minns?
Helvete!
Du kan inte leka dam i nöd.
Det är mitt jobb.
-Vad står på? -Mina herrar.
God morgon. Trevligt. Ni är riktigt hotfulla.
Arbetar du, raring?
Hon är så läskig!
Kom hit!
Hitåt. Spring!
Hörni! Stanna!
Han är där nere.
Ditåt. Spring!
Mina herrar, många män har velat slå mig i ansiktet.
Nu har ni chansen. Kom igen!
-Stanna! -Kom tillbaka!
Kom, grabbar!
-Undan! -Var?
Spring ditåt!
Du! Kom hit!
Vi hittar er!
-Där inne. -Där är hon!
-Inget bra gömställe! Vi hittar dig. -Tack.
Öppna dörren för fan!
-Nu är du vår. -Öppna dörren nu!
Förlåt, raring. En flicka måste äta.
Vad gör du?
Jag vet att du vet hur farligt det är.
-Jag är inte rädd. -Har du tänkt på Geralt?
Vad han skulle säga?
Varför vill du det här så mycket, Ciri?
Jag är trött på att känna mig vilsen.
Allt man berättat för mig i hela mitt liv var lögn.
Och människorna jag älskade allra mest togs från mig innan jag fann sanningen.
Det du gör förändrar inte det.
Men det kan hjälpa mig att hitta en ny sanning.
Vi kan kanske hitta dina förmågors ursprung på annat vis.
Vad, du… Som du gjorde med tusenfotingen, menar du?
Lite mindre vetenskapligt än det.
Det heter en Dol Durza.
Det betyder i grova drag Själens dal.
Då kan jag ta mig in i ditt medvetandes understa lager
och hitta saker som kan döljas där.
Genetiska minnen som berättar historien om vem du är. Var du faktiskt kommer från.
Är det farligt?
Nej, det förutsätter bara att vi litar på varandra.
Då så.
Rensa tankarna.
Ta tre djupa andetag.
[talar alvspråk]
Hur?
Tillit.
Kom igen, Lambchop! Det är min tur.
Du för med dig skräck och död vart du än kommer!
En present från Hans majestät, ma'am.
-Hälsa Eist att jag älskar det. -Ett fint bälte åt en fin drottning.
Var inte rädd.
Inget kan skada dig här inne.
Allt det här är bara… Det är du.
Du kan aldrig få fem.
Inte en tugga av brödet innan jag har försökt.
Vi har varit här.
Hela tiden.
Mor.
Vill du höra en saga?
Du ser oss.
Vad står på?
-Så här ska det inte fungera. -Kom, Ciri. Vi går tillbaka.
Det räcker.
Det är inte alls så här det ska fungera.
Sch.
Tyst, så ska mamma berätta en saga.
-De dödar henne om de får veta. -Det är en profetia.
-Den är kanske inte sann. -Det spelar ingen roll.
Allt som betyder nåt är om folk tror på den.
Och det kommer de.
Båten är klar.
Vi kan ge oss av i skydd av mörkret.
Det här är kvällen de dog.
Mina föräldrar.
-Kom. -Vänta. Jag vill inte lämna dem än.
Något är fel.
Vad är du, barn?
Cirilla.
Ciri.
På en utgrävning i Nazair för ett tag sen bevittnade jag något.
En monolit började avge märkliga vibrationer,
som om den kanaliserade en enorm energivåg.
Det varade bara några sekunder, men se. Se på datumet.
Det var när Cintra föll. Samma kväll som den här.
Du tror att energin kom härifrån.
Ledarsystemet aktiverades. Monoliterna började prata.
Vad har det med monster att göra?
Det var ingen Förening.
Inte som vi har trott. De andra sfärerna förenades inte, de…
De kolliderades och skildes åt igen.
Om de ursprungliga sfärerna är kvar där ute,
och våra monoliter kallar på dem…
Då är monstren inte nya. De är bara nya för den här platsen.
De använder våra monoliter som ingångar.
Var är vi?
Jag vet inte.
Hur såg du sambandet mellan monstren och monoliterna?
Vad hoppas du på att få höra?
Din plan.
Vet du nåt som kan föra civilisationen framåt, har jag rätt att veta.
Varför? För att hjälpa alverna?
Jag kom till Cintra för att jag trodde att någon var här. En kvinna.
Yennefer.
Yennefer?
Av… Av Vengerberg?
Känner du Yenna?
Yen.
Det gjorde jag.
Ja.
Jag också.
-Du älskade henne. -Älskar. Jag har aldrig slutat.
Jag trodde att efter Sodden, efter allt hon utstod på Aretuza,
att hon skulle söka sin tillflykt här.
Efter Sodden?
Hon brände Nilfgaards armé och räddade Kontinenten. Alla borde hylla henne.
Lever Yen?
Vet du vem hon är?
Nej.
Då så.
Då berättar jag om alvkrigaren
som tvingades döda människoinkräktaren. Människan hon hade förälskat sig i.
Nivellens berättelse.
Hon är döende.
[talar alvspråk]
Du kunde ha förenat våra raser.
Nu, min dyra dotter,
ska du förgöra dem.
Ciri!
Du kan inte hjälpa oss.
Ciri!
Hjälp!
Barn av det gamla blodet, barn av ilska.
Föraktets tid är nära.
Världen skall dö i frost och födas åter med den nya solen.
Födas på nytt ur det gamla blodet, ur fröet som såtts.
Ett frö som inte gror, utan fattar eld.
Ciri!
Geralt!
Triss!
-Triss! -Nej!
-Låt mig hjälpa dig. -Nej!
Något når sitt slut.
På grund av dig.
Fröet som fattar eld.
Det är du.
Du kommer att förgöra oss alla.
Jag såg det.
Ingen kan stoppa det.
Inte ens han.
Vart tog stellacit-fragmenten vägen? Vems röst var det?
Tyst.
Vad är det?
Helvete.
Vem är flickan som ropade på dig? Och vad fan var den där saken?
-Vet Nilfgaard om det här? -Öppna en portal.
Nu.
Jag vill få det gjort, Vesemir. Nu.
Geralt.
Är du helt säker?
Vad gör du?
-Geralt. -Hon ska återuppbygga oss.
Det ska hon inte. Hon är en flicka.
-Du förgiftar henne bara. -Hon klarar det.
Jag övertalade honom. Sluta. Jag ville att han skulle försöka.
-Sluta, Geralt. -Tänkte du inte på följderna?
-Om du dog? -Sluta.
Jag tänker bara på följder.
Hur hårt jag än tränar, vad jag än gör, kommer det aldrig att vara nog.
Du är redan nog.
Du är enastående.
Jag vill vara som du,
Geralt.
Jag vill vara likgiltig inför det förflutna.
Inför lögnerna.
Inför mina dåd.
Snälla.
Låt mig få det.
Det är inte så det fungerar.
Varken du eller jag kan glömma vilka vi är.
Vi kan inte döda våra känslor.
Den bästa chansen vi har
är att döda hatet vi klamrar oss fast vid…
…och gå vidare.
Gå och hämta dina saker.
Var det vad Calanthe skyddade?
Vad visste hon? Vad betyder allt det här?
Ursäkta, kung Roegner.
CINTRAS KUNGLIGA SLÄKTLINJE
Cintra.
PRINSESSAN CIRILLA AV CINTRA
Calanthe.
Varför slutar den där?
Det här går inte ihop.
Vad betyder allt det här?
Ni önskade träffa mig?
Det anländer allt färre nya.
Jag har fått bud om att vakter börjar borda skeppen,
till och med i Oxenfurt som alltid varit på vår sida.
Vi måste ta fram ett alternativ.
Det gör jag.
Jag ville inte skrämmas…
Jag vill att du vet lika mycket som jag. Så att vi kan…
Så att vi är i fas.
Vad?
Inget. Bara att jag har haft ledare och följare,
men jag har aldrig tidigare haft en partner.
Inte jag heller.
Det är inte hemskt.
Nästa fartyg väntas snart.
Kom.
Mitt folk måste få träffa sin befriare.
Dina papper.
-Va? -Ställ dig i kö med resten.
-Namn. -Ha era papper redo!
Cormeth från Oxenfurt.
Välkommen.
Namn!
Dara, från Marble Gardens.
Välkommen hem till ditt land.
Namn.
Man måste uppge namn innan man går in i Xin'trea.
-Ur vägen! -Tillbaka i kön.
-Jag sa ur vägen. -Du hörde kanske inte.
Anmäl dig, annars kommer du inte in.
Vem är du?
Befälhavare Mawr Dyffryn aep Ceallach.
Vem fan är du?
Cahir!
Välkommen hem.
Fint att se dig i livet.
Dina vänner klarar sig så mycket bättre än du.
Den ena har makt, den andra hopp.
Det är skitsnack. Jag såg henne gå in.
Fan också.
Inte rätt. Vi förtjänar belöningen.
-Ni hade inte fångat magikern utan oss. -Belöningen är redan utlämnad.
Du vet vad du behöver, Nasse.
Din magi.
Stick nu, för fan!
Visst.
Du har ont om tid nu.
Bort med tassarna!
Din avrättning blir mig ett nöje.
Visa mig vad du önskar.
Läk dina sår.
Fan, fan, fan.
Du kan orden.
Säg dem.
Skåda skogarnas moder,
den odödliga modern som bor i drömmar.
Vänd skogen ryggen, hydda, hydda.
Yennefer!
Fönstertittare hamnar bakom galler.
Mina herrar
Så trevligt att se dig igen.
Alldeles ensam i en värld som avskyr dig utan möjlighet att skydda dig själv.
Så utsökt.
Jag klarade mig.
Och ändå står du här.
Jag är inte dum. Jag menade det jag sa. Inga fler skulder.
-Jag vill göra en bytesaffär. -Jag vet vad du vill.
All den där vreden och rättfärdiga ilskan inom dig.
Jag luktar dina önskningar som ruttnande kött.
Men jag uppfyller inte önskningar.
Jag är bara en vägvisare som hjälper dig få det du förtjänar.
-Fråga bara dina vänner. -Jag förtjänar att överleva.
Jag har förtjänat det. Jag förtjänar tillgång till kaoset.
Jag vet hur du får det. Hur du kan stjäla det.
Stjäla vad?
Mig.
Och vem är du?
Jag är nyckeln till hur du ska återfå din kraft.
Och mycket mer än så.
Du behöver bara föra mig till rätt lås.
En raserad svart dörr strax utanför Cintra.
Undertexter: Jessika Johansson