Vespula? Vespula.
M'escoltes?
Què vol dir el Radovid que veig la gent?
Com sap el que veig? Només ens hem vist dues vegades.
A un trampós no se li pot aixecar la camisa. Sempre ho dic.
Amaga alguna cosa i, si vull ajudar el Geralt,
he de descobrir què.
Perquè el Geralt és
un martell.
Saps?
No m'entens.
A veure…
Si ets un martell, els problemes són claus.
Veus un clau i dius: "A la merda el clau.
A la merda el clau aquest", i claves el clau.
Però pot ser una altra cosa.
De vegades el problema és un ram de petúnies
o un bol de farinetes, i no pots clavar un bol de farinetes.
Ho pots provar, però se t'empastifa el martell,
escampes les farinetes i et quedes sense esmorzar.
La solució requereix
un altre tipus d'eina.
I el Radovid és aquesta eina.
El Radovid és una cullera.
I tant.
I tant. Sí.
Sé que no té gaire sentit.
Vull dir que, si el problema és diferent,
la solució ha de ser diferent.
I el Radovid
és diferent.
És intel·ligent i ho dissimula bé,
però és perspicaç,
més viu que la tinya.
L'he de mantenir allunyat del Geralt.
T'agrada.
Qui, el Geralt? Sí, suposo.
Un amor platònic i difícil de conservar, com el que es pot tenir per una cabra.
Però quan t'has vestit?
Vull dir el de la cullera.
El Radovid? No.
- Sí. - No!
T'he maleït per anar darrere de tothom.
Homes, dones, nans,
elfs, polimorfs…
Va ser una vegada i no em penedeixo de res. Va ser impressionant.
Però no t'havia vist mai penjat de ningú.
Penjat?
Creus que estic penjat?
Això és cosa de nens, estimada.
Jo tinc aventures espatarrants
i apoteòsiques
que trenquen cors.
El que tu diguis.
El Don Juan de Lyria.
El romancer de Redania!
El semental de Cidaris.
Jaskier.
Em cago en…
Perdona. La cabra em reclama.
Jo també m'alegro de veure't. Com ha anat?
No gaire bé.
Has trobat el castell?
Digues que has matat el Dits-de-foc.
El Rience no hi era.
Però he trobat una altra cosa.
Sí? Què?
A ella.
I qui és?
No ho sé.
Però creu que és la Ciri.
Sempre una font. Fora, escurçons.
T'odio.
Tranquil·la, Ciri.
És amic meu.
Em dic Jaskier.
Sempre una font. Fora, escurçons.
- Sempre… - Hòstia. Està bé?
Formava part d'un experiment. És l'única supervivent.
Té moments lúcids, però sempre acaba així.
Digui el que digui,
ho té gravat en un bucle sense sentit.
He de descobrir per què.
Digues que tens un pla.
La durem amb l'Anika.
Si és un encanteri, ella ho podrà arreglar.
I qui és l'Anika?
És una druida.
I amiga de ma mare.
Sí que és ell.
T'he ensumat a dos cims de distància.
Què hi fas, aquí, Otto?
Culpa'n els meus sentits agusats, però tots dos sabem que fas ferum.
Suposo que vens per algun motiu.
Hola, Anika.
Ella també t'ha enyorat.
Entreu.
Hosti, com crema. Crema com el cul d'un raróg.
- Què és? - Sal.
Sí.
Sí, només és sal.
No és gaire druídic.
- Jo no soc druida. - Vaja.
Soc un home llop.
Com? Que ets un… Què?
Em van mossegar durant la pesta del 21.
Me'n vaig anar al bosc per aïllar-me i evitar la malaltia.
Volia evitar morir cagant i els furóncols. No pensava en els homes llop.
Prioritats, ho capto.
Els vilatans van contractar el Geralt per matar-me.
Però em va donar un remei.
En contacte amb el pit, em protegeix.
Quasi mor intentant-ho, però em va salvar la vida.
Sí, ja em quadra.
Com us vau conèixer?
Va ser fa cosa d'un any.
Érem al Temple de la Veritat. Estàvem de dol.
L'Edwina, la seva dona, va morir en un incendi, amb els fills.
Jo hi era per la Visenna.
És morta?
Va parlar molt de tu al final.
Qui li hagi fet això l'ha deixat ben fotuda.
És un encanteri de control mental.
Control mental?
Algú vol que cregui que és la Ciri.
És molt poderós.
Elements del Caos, màgia druídica,
fins i tot antiga fetilleria èlfica.
A més, és part elfa.
Potser d'un parell de generacions enrere.
Té el cap fet un embolic, pobra.
Qui té prou poder per fer això?
No conec ningú amb prou coneixements.
Caldria més d'una vida per adquirir-los.
Sigui qui sigui aquest mag, té molts interessos.
Un elixir d'extracció.
Ben fet, Otto.
Tardarà a fer efecte i no t'ho puc garantir.
Si funciona, ens podrà dir qui li ha fet això.
I què vol de la Ciri.
Això és el banc nan. Creia que anàvem a Aretusa.
Sí, però com tu mateixa vas dir sempre hi ha alguna altra cosa.
Els ulls em deuen estar enganyant! Un ésser tan bonic no pot ser real.
Dolça Yennefer,
és tot un plaer, com sempre.
El plaer és tot meu, Giancardi.
Si us plau, seu mentre ho disposem tot.
Terror! El terror deformava els rostres de la meva família
mentre veien com m'arrastraven a una mort segura
i el seu propi destí penjava d'un fil.
I qui va aparèixer? Una deessa caiguda del cel?
Millor. La Yennefer de Vengerberg.
Va convertir aquells desgraciats en pols.
Exageres el meu heroisme.
Ximpleries.
Per això el Banc Giancardi, fixa't bé en el nom,
sempre ajuda els amics.
Quant a l'altre assumpte, la meva cambra més segura és teva.
Gràcies.
Si no és demanar massa, necessito un altre favor.
- I ara. - La meva pupil·la necessita acompanyant.
- Tranquil·la. - Què?
El Fabio està a la teva disposició.
No deies que això és important per al meu futur?
Sí, però primer he de resoldre el meu passat.
Sé que estàs nerviosa. Deixa'm quedar-me amb tu.
Així.
Ara sembles normal.
Prou. Aquí no et busca ningú.
Només ets una noia normal.
Té. Compra't alguna cosa.
Ara dona'm aquell talismà que sempre tens a la mà.
[llengua antiga]
- I això? - Un encanteri localitzador.
Si et fiques en un embolic, agafa'l i recita el càntic.
Però no et fiquis en cap embolic.
Altesa…
Altesa, hi ha certa confusió entre els vostres consellers.
Sí!
- Ho heu vist? - Sí, molt bé.
Rumors d'una reunió amb un emissari de Nilfgaard.
Ah, allò, sí.
Hem arribat a un acord.
Un de bastant bo. Quan s'obrin pas fins al Nord,
Nilfgaard ha promès no tocar Redania.
Ens ofereixen la meitat de Temeria com a estat vassall.
Digueu, senyor meu, quin és el preu d'aquesta generosa inversió nilfgaardiana?
Res que no ens puguem permetre.
Puguem?
I, si la trobem primer, els entreguem la princesa de Cintra.
Us estan estafant!
Amb tots els respectes, us prenen per ximple.
Amb tots els respectes, Dijkstra,
tu em dones la informació i jo prenc les decisions.
Disculpeu, excel·lència.
La reina Hedwig vol saber si heu enllestit els…
afers cabdals d'estat.
Diu que us digui que ja han arribat, per si els voleu saludar.
I tant. Ja he acabat.
Encara et queden dos serveis.
Pot esperar. La meva dolça Hedwig no.
Senyor, com el vostre conseller principal, no puc insistir prou…
Insisteixes massa.
L'únic motiu pel qual tens poder, Sigismund, és per mi.
No ho oblidis.
Ni tan sols caga sense que jo ho sàpiga.
Ningú té una audiència privada amb ell sense mi.
El Radovid ens va dir que sí. Tenia raó i ara ho tornen a fer.
El Vizimir no maquina sol.
La reina Hedwig està molt productiva darrerament.
Potser és hora d'utilitzar-la.
O ho faig jo?
No. Tu ja tens prou fronts oberts.
He arribat a un altre carreró sense sortida
en forma d'estudi d'art pretensiós a través d'aquell portal.
Al Rience el recolza algú amb molt mal gust.
Em referia al portal en si. Deies que semblava diferent, més poderós.
Podries contactar algú de la teva antiga congregació.
La Tissaia podria servir.
Només vull dir
que, si el que diu el bard és cert, el bruixot ens trepitja els talons.
Si troba el Rience primer, adeu a la noia
i al nostre avantatge.
Per això hem d'actuar de pressa.
Saps tan bé com jo que hi ha moltes maneres de convèncer els tossuts.
Utilitza el Radovid. Ja és hora que tregui les dents.
Sí, Dijkstra.
Utilitza'm.
Parlo amb els ajudants de cuina?
Vigilo els carruatges sospitosos?
Segueixo la reina?
Ets lluny de trobar aquesta princesa Cirilla tan poderosa.
Esteu molt ocupat amb els vostres deures reials.
No goso destorbar-vos.
No necessito la teva ajuda.
Això digues-ho al teu rei.
I amo.
Has vingut.
És curiós, oi?
Els homes moren i maten per obtenir-les.
I deixen que s'oxidin…
a les fosques.
Perquè no valen res.
Massa toves per fer-ne res de bo.
No te les pots menjar ni follar.
Però el rei d'Aedirn ho intentava.
El seu poder rau en creure en el seu valor.
Una il·lusió dissenyada per controlar les masses.
La líder de la Germandat ho hauria de saber.
Ja que sembla que ho sap tot.
Hi vaig començar a pensar quan era a Ellander.
Els del Nord es mataven.
Rumors d'una dotzena de recompenses per Cirilla de Cintra.
Quan l'últim que se sabia era que havia mort en la massacre.
Vas saber que era viva i ho vas explicar,
esperant guanyar el favor dels reis del Nord.
Però no la troben, no poden veure la Germandat
i estan tan centrats en aterrir una òrfena
que no veuen que un imperi els vol destruir.
Guanyar el favor?
No sé què és més insultant.
Que creguis que tinc un objectiu tan vulgar
o que alliberis un presoner de guerra i em donis lliçons d'unitat.
Quin embolic armaràs ara?
He estat feta un embolic.
I ho sento.
Quan em vaig intentar suïcidar, estava desesperada per controlar el meu destí.
- No prenies el control. El perdies. - Ja ho sé.
De vegades encara em sento així.
Perduda.
El Rience,
un mag de foc,
també busca la Cirilla, però el recolza algú molt més poderós.
No podem deixar que la trobi.
Vols que t'ajudi a amagar una princesa l'existència de la qual provoca la guerra?
Més que això.
És extraordinària.
És l'hereva legítima de Cintra i molt més pel que diuen.
No la podrem amagar de la guerra.
Doncs potser ens en pot deslliurar.
Malgrat els seus defectes, la Germandat respecta la màgia.
Ella es mereix saber de què és capaç.
Es mereix controlar el seu destí.
Si us plau.
Si us plau, ajuda'm a arreglar-ho. Per nosaltres.
Per ella.
Després de tot aquest temps…
Després de tant de buscar, ho has aconseguit.
El què?
Ser mare.
- Oferim bons interessos. - No, gràcies.
- Vingui al Banc Giancardi. - Sí, són quatre.
- Bons interessos per al senyor. - No, gràcies.
- Bons interessos… - Ves a cagar.
Bons interessos.
- Vingui a obrir un compte. - Sí, ara hi vaig.
Oferim bons interessos.
Tindries més sort si no semblessis desesperat.
Tindria més sort
si no anés amb una noia que menja com una porca.
- En vols? - Soc celíac.
Banc Giancardi, fixi's bé en el nom.
Què és això?
L'illa de Thanedd.
La seu d'Aretusa. Això és la torre de la Gavina, Tor Lara.
Fa por, oi?
Porten les novícies que fracassen a les coves sota la torre
i les transformen en anguiles.
Sembla més divertit que aquest mercat.
Hi ha espectacles que no et deixarien dormir mai més.
Posa'm a prova.
Visca, Cintra!
Nilfgaard sempre més.
Presento el meu respecte a la bandera.
Nilfgaard sempre més.
Has tingut problemes?
Aquestes relíquies no li importen a ningú.
- I el llibre? - No hi ha Llibre dels Monòtons.
- Monòlits. - És igual.
Existeix. Fa mesos que l'investigo.
El Codringher i la Fenn van confirmar que era a la caverna.
On és el llibre?
Ja havien recuperat el llibre dels daixonses.
- Vaig suposar que te l'havien enviat. - Per què?
El van enviar a Aretusa. Per ordre del propi emperador.
Em deus vint marcs, Distredd.
Em dic Istredd.
És igual.
Visca la Flama Blanca.
Creia que em cagaria als calçons quan hem entrat.
No havia vist mai res d'igual.
Doncs espera't.
Si a l'emperador li agrada la nostra proposta, en veuràs més.
Els meus homes diuen que ets dels Scoia'tael.
Quines noves portes, fill?
Gallatin, senyor.
Males noves. Ens estan massacrant.
Perdoneu-me. Soc guerrer, no polític.
No en sé, d'endolcir la veritat.
Molt millor.
Continua.
Sempre he sigut un soldat. No em plau saltar-me files.
Però la Francesca desvia els millors guerrers i els recursos.
Envia els meus homes a missions secundàries, a la mort.
La Francesca ha fet molts sacrificis per la seva gent.
Què et fa pensar que no hi puc confiar?
Desobeeix les vostres ordres, senyor.
No lluita per suavitzar el Nord. Està buscant una noia.
Queda't un temps.
Resoldrem aquest assumpte.
- Que mengi alguna cosa. - Sí.
Gràcies.
Gràcies, senyor.
Sabia que seríeu just.
És una manipulació per posar fi al teu càstig?
No oblidis que va ser l'engany el que et va dur fins aquí.
No, senyor.
No mentiria sobre això.
He demanat una audiència privada per protegir el vostre secret.
Però la Cirilla és aquí.
Somio amb ella.
Vol que la trobi.
Això ja ho vas intentar.
I vas fracassar.
Senyor, he combatut. El Gallatin és un bon guerrer.
Coneix el terreny i té adeptes. Ens pot entregar el Nord.
La divisió perjudicaria la nostra causa als dos fronts.
Però…
l'èxit dels exèrcits es mesura pel seu líder i…
reconec un bon líder quan el veig.
No em va… plaure castigar-te.
Però havia de saber que podia confiar en tu.
Que no t'havia perdut.
Preparat per tornar a casa?
Sí.
Demostra-m'ho.
Diria que has tallat prou llenya
per a… dos,
potser tres segles de fogueres.
Quin pla tens, Geralt?
Esperem que es desperti, mirem que estigui bé,
busquem el Rience i l'altre mag i els matem.
I després?
El Yarpen em va dir que et va veure parlant amb la Filippa Eilhart.
Tranquil, Jaskier.
Què volia el Dijkstra?
Volia que et convencés
de dur la Ciri a Redania.
I hi estic d'acord.
Estaria fora de perill, amb un exèrcit. La protegiria tot un exèrcit.
No seria res més que una euga de cria al tron de Cintra.
És una princesa, Geralt.
A això es dediquen.
Seuen en petits trons reials, tenen hereus reials i regnen.
És el que vol la Ciri.
Vol ser un peó polític per al Vizimir i el Dijkstra?
- No. - No.
- Seguirem. - La neutralitat també té conseqüències.
Ja hi ha conseqüències, Jaskier. I no només per a la Ciri.
Creia que apartant-la del tauler, no intentarien utilitzar-la.
Però ara intenten reemplaçar-la.
I ho seguiran fent.
Perquè això és el que fan els que ostenten el poder.
Però ella no és cap bruixot. I molt menys una bruixa d'Aretusa,
de les que fan servir de font les pedres, el cànem,
les plantes o el que sigui que fa la Yennefer.
És una princesa.
Hauries de confiar en ella.
La seva font.
La què?
Tens raó.
Que tinc raó…
Això sí que em preocupa. Què?
Geralt.
- T'has de despertar. - Geralt, no.
- És massa aviat. - Em sents?
Trencaràs l'encanteri.
Dius que sempre hi ha una font.
Què volies dir?
Una font de què?
Màgia.
Saps com et dius?
Teryn.
Molt bé.
Alguna cosa et va afectar la ment.
Recordes què va passar?
Se'm van endur de l'habitació.
Qui?
Un home.
- Tenia una cicatriu? - Vigila, Geralt.
Hi era.
De vegades.
I la dona de la veu rara.
Tots ajudaven l'home.
L'home…
sempre m'havia fet por.
El coneixies.
De l'escola.
A Aretusa.
L'hem de fer adormir.
- Necessito un nom. - Porto més elixir.
- Digues. - Com es deia, Teryn?
Bruixot estúpid.
Estàs condemnat i no te n'has ni adonat.
Jo soc el destí de la Cirilla.
Tremoleu.
El Destructor de Nacions s'acosta.
Anika!
Geralt!
Jaskier, l'amulet!
No. Teryn!
Jaskier!
Geralt!
Acostin-se!
Acostin-se! Vegin amb els seus propis ulls
la criatura més espantosa que han creat els déus.
Un basilisc viu, el terror verinós del desert zerrikà.
Un devorador d'homes. Només quinze quarts.
T'ho he dit.
Quinze quarts, sí. Ja pot entrar.
Quinze quarts. Sí, passin. Paguin-li al noi.
Passin i gaudeixin. Passin.
Ja poden entrar.
Gaudeixi l'espectacle.
Sí, quinze quarts.
Vinga. De pressa!
Compte. Aquestes bèsties són altament impredictibles.
N'he capturat moltes.
- La gàbia és petita. - Potser és una cria.
Seria una estafa. Les cries no fan por.
Et sorprendries.
Sí que són impredictibles.
I això porta problemes.
M'agraden els problemes.
Jo ja en tinc prou.
M'estàs desafiant?
Dames i cavallers!
El rei de totes les serps.
És un monstre molt rar.
Només surt d'un ou
que ha post un gallet canalla
que ensenya el darrere a un altre
com si fos una gallina en zel.
Quiquiriquic!
Tatxan!
Un ou que han de covar
cent-una serps verinoses.
Bona gent, mantinguin la distància.
El seu alè els podria enverinar.
Això no és cap basilisc.
Quan el basilisc surt de l'ou,
devora les serps i absorbeix el seu verí.
I quan un cavaller li clava l'espasa
el verí puja per la fulla i mata el cavaller! A l'acte.
Mentida podrida.
És una veritat com un temple.
Els basiliscs només moren en veure's reflectits en un mirall.
Exacte, senyor.
- No. - Us equivoqueu. És una víbria.
És jove i està morta de gana perquè la teniu engabiada!
Escolta, maca, si no t'agrada l'espectacle
per què no fots el camp i calles?
Eh, mala pècora!
Aquesta noia està a l'empara del Banc Giancardi.
Fixa't bé en el nom, cabró.
I el ganivet?
Té!
Surt, gos del dimoni!
M'heu salvat, brau cavaller!
És un heroi.
- Ens ha salvat a tots. - Sí?
- Sí! - He de marxar.
Ha estat increïble! Has vist quin cop de puny?
- La Yennefer em matarà. - Em despatxaran i m'és igual.
- I els meus diners? - Podria viatjar i dedicar-me a la brega.
Eh, problemàtica!
Has estat genial.
Em cago en tot.
Me n'he d'anar. Gràcies.
- On vas? - I bona sort amb la brega!
[llengua antiga]
On ets, Yennefer?
[llengua antiga]
Una altra trapella.
- Ja t'has divertit. Als dormitoris. - Deixa'm anar!
Soc la senyoreta Laux-Antille.
Netejaràs els lavabos per la teva impertinència.
Ja me n'ocupo jo.
Yen.
Què hi fas tu, aquí?
La meva pupil·la necessita rebre una bona educació urgentment.
Disculpa-la, Rita.
O sigui que és ella.
No la miris a ella.
Mira'm a mi.
No t'atreveixis a apartar la mirada.
Ja us heu presentat.
Com a disculpa per la seva insolència, permeteu-me convidar-vos a un luxe.
- Gràcies als déus, m'avorreixo. - Prenem les aigües a l'Agró Platejat?
No m'ho diguis dues vegades.
Les mans quietes. És meu.
No pensava pas fer servir les mans.
A la merda la màgia, quedem-nos aquí.
Si algun dia tanquen això, faré cendres aquesta ciutat.
Vine, mossa.
Avui dia les novícies són inútils. No com a la nostra època.
Que portis el vi.
Em sorprèn que encara notis els gustos.
M'estàs dient borratxa?
Millor borratxa que traïdora.
Digues, Yennefer.
Són certs els rumors sobre els bruixots?
Que les mutacions els deixen impotents.
- Et folles un bruixot? - És atroç, oi?
Quasi tan atroç com les teves maneres.
En lloc de mortificar-nos pel passat, centrem-nos en el futur.
- El volia negre. - Brindem.
Ens mereixem una copa.
Després d'apagar tants focs entre regnes.
Focs que no vam iniciar.
Maleïda princesa cintriana.
Què té d'especial?
Mossa, el vi. Vinga.
Ves-hi tu.
Ella la cagarà.
A més, jo sé on és el bo.
- Què coi et passa? - Calla o ho espatllaràs tot.
No puc espatllar el que ja està podrit.
Aquest lloc, aquestes dones… És horrible.
"Aquest lloc"? Aquí no ets cap princesa.
Només ets una novícia. Acostuma-t'hi.
L'arrogància no et durà enlloc.
No vull fer-ho, això.
Jo tampoc.
Demà voldran que torni arrossegant-me
amb la cua entre les cames, implorant perdó.
I ho faré.
Aretusa és l'única manera de protegir-te dels que et persegueixen.
Estarem fora de perill.
- De vegades hem de cedir. - Per què?
Si no avanço, deixaràs que la Tissaia em transformi en anguila?
I si em converteixo en una maga poderosa i instruïda,
deixaràs que em mutili
i acabi àvida de poder com les teves amigues?
La Tissaia és una de les fetilleres més poderoses del Continent.
Estigues agraïda que et vulgui ensenyar.
Que et salvés
no significa que li hagis de consagrar la vida.
Em vas dir que no em disculpés pels poders,
però tu ho fas constantment.
Vols ser una gran líder? Vols canviar el món?
Doncs el dia a dia dels líders consisteix a bregar amb cabrons àvids de poder!
Jo no soc el Geralt.
Això no és Kaer Morhen.
Aquesta és la versió de mi mateixa que he de ser aquí.
Troba una versió de tu mateixa que ho suporti.
Creu-me, ja sé que no ets el Geralt. Ell mai no vendria la seva ànima així.
No passa res.
Gràcies a l'Otto.
No havia vist mai ningú fer una poció tan ràpid.
N'hi has ensenyat bé.
Igual que la Visenna a mi.
Va patir?
La van confondre amb una elfa mentre ajudava un vilatà.
La van apallissar.
Això et fa sentir millor o pitjor?
Jo no volia que patís.
- Només volia que sabés el que havia fet. - Ho sabia.
Els pares prenen les decisions més difícils de la vida pels fills.
Fins i tot impossibles.
I segurament els persegueixen tota la vida.
Recordo retalls de la nostra vida.
Feia olor de brases.
De mantenir enceses fogueres escanyolides de nit.
Recordo que tenia gana.
I que el seu estómac bramava més que el meu.
Feia servir la màgia
per crear àpats elaborats que no ens podíem permetre.
Hauria fet qualsevol cosa per fer-la somriure.
Però ella…
El dia que em va abandonar, no es trobava bé.
Volia aigua i en vaig anar a buscar.
I quan vaig tornar…
no hi era.
La vaig cridar.
Però se n'havia anat.
Et va estimar el millor que podia.
Per salvar-te, t'havia de deixar marxar.
- No podia ser l'única opció. - No.
Però és la que va triar.
I ara tu tens la teva decisió impossible.
Jo no abandonaré la Ciri.
Encara que em costi la vida.
La Teryn…
Es pot quedar aquí fins que sàpiga com ajudar-la?
- És clar. - Gràcies.
On vas?
A Aretusa.
Estàs bé?
No.
La màgia és una cosa.
La política…
Encara que la Germandat m'accepti i ella hi estudiï, tens raó.
S'acosta la guerra i ella hi és al mig.
Fa segles que mantenim els reis a ratlla.
Ens en sortirem.
La toxicitat s'encomana.
Uns reis s'han girat contra els altres. Quant falta perquè fem el mateix?
Si volem unir el Nord, hem d'estar units.
Un conclave.
Què?
Celebrem un conclave de mags.
- L'últim va ser abans de Sodden. - I vam anar a la guerra.
Doncs fem-ho diferent.
En lloc de desavinences i discussions, centrem-nos en la confiança.
La unitat.
Això també és per la noia?
Si volem apel·lar al reis,
hem de buscar la millor versió de nosaltres.
Jo ho vull intentar.
I tu?
Geralt.
Geralt, on ets?
On ets?
Aviat ens reunirem.
Entenc els teus temors, però he pres una decisió.
Això de la Cirilla és un maldecap.
Hi estic d'acord, majestat.
Però negociar amb Nilfgaard no és la resposta.
La reina és obstinada i forta.
Com un roure.
I el Radovid us vol plaure.
Però tots sou massa importants per amoïnar-vos
amb les minúcies dels informadors.
I què proposes?
Espero no interrompre.
Han entregat això al meu criat.
- Hi diu que és per a tu. - Vaja.
Un regal.
Cortesia de Nilfgaard. Veus, Dijkstra? Ja t'he dit que no són tan…
Vigileu portes i finestres. Que no entri ni surti ningú.
Que el sentinella explori el perímetre.
I porteu-me el criat del Radovid!
Seguiu-me!
A les portes. Hi ha intrusos!
Us ho juro. No deixaré que quedin impunes.
- Veniu. - És Nilfgaard!
- Sortim! - Seguiu-me!
- No. - De pressa!
- Du el rei a la seva cambra. - Sí.
Tu.
Tant parlar d'utilitzar la reina.
Heu estat tu i la Filippa.
No quedareu impunes.
És traïció.
- Ho diré a mon germà. - Què exactament?
¿Que la seva reina forta i obstinada, que en pau descansi,
s'havia begut l'enteniment
i es mereixia morir assassinada?
Sota la teva protecció?
- Ell confiava en tu. - Hi confia.
Confia en mi.
Ara més que mai.
Soc el seu principal conseller.
I tu ets un mitja merda dèbil, ximple i inútil
que li ha entregat el cap de la reina en un cofre.
Ara que hi penso,
com sabem que no estàs involucrat en la traïció?
Vols ajudar? Ves a xumar la teta reial
fins que hagis begut prou per oblidar aquesta tragèdia.
I no obris la boca.
Perquè la propera vegada podria ser el teu cap.
Respira.
Prou.
Tant de bo ho haguessis vist.
Sabia que la Hedwig tenia el coll gruixut, però he suat per tallar-li.
Què li deu haver semblat la meva obra d'art al Dijkstra?
Ningú no s'espera rebre un cap en un cofre.
No té cap sentit.
L'Emhyr fa servir els mags de carn de canó, no d'emissaris.
La dona que vas veure a la reunió no movia la boca.
Suposo que hi ha de tot al món.
Tret que utilitzés telepatia.
Però com es va transportar al palau amb els meus encanteris de protecció?
Potser perquè el portal era especial.
Un portal és un portal.
He vist els teus.
Aquell era diferent.
Era un vòrtex negre arremolinat que posava els pèls de punta.
El mag rere el Rience…
treballa per a Nilfgaard.
Hòstia.
Només vaig acceptar aquesta feina
perquè em vas dir que no treballaves per a Nilfgaard.
No. Treballo per al meu amo.
Que treballa per a Nilfgaard!
Vinga, Rience, no t'exaltis, que estàs més lleig.
Quant al meu amo,
treballar amb Nilfgaard no és el mateix que treballar per a Nilfgaard.
La Flama Blanca només és un mitjà,
una petita peça del trencaclosques.
No posis mala cara.
Almenys jo encara en tinc.
En lloc d'una simple il·lusió.
Digues-li que m'estic cansant de no saber res.
Si vol que li segueixi el joc,
jo també tinc una demanda.
[llengua antiga]
Estàs… esgotada.
Has de menjar.
Quan mengin tots.
I els exploradors?
Deien que l'havien vist a Maribor, però no n'han tret res.
I el Gallatin?
Se n'ha anat a Xin'trea amb els toixons dels generals.
Potser estaria bé rumiar
un pla de sortida.
L'única sortia és la mort, Filavandrel.
No trobo a faltar l'esnobisme de la ciutat, però, hòstia, el servei sí.
La teva Flama Blanca és molt bon amfitrió.
No deu ser gaire difícil
impressionar un pagerol com tu, oi?
Prefereixo ser un pagerol convidat a palau
que el nen de casa bona a qui n'han expulsat.
Això és injust. Vaig perdre l'estatus molt abans que m'expulsessin.
Mon pare era el noble.
Esperava que jo fos diplomàtic, com mos germans.
Però era impetuós, impacient, impulsiu.
- Per això m'agrada lluitar. - A tu? No.
Bé, si hem passat a explicar-nos la vida com si fóssim bons amics,
crec que ens hauríem avingut de joves.
Potser hauríem incendiat alguna ciutat per accident, però bé.
Quan l'Usurpador va prendre Nilfgaard, va esclavitzar mon pare i mos germans.
Li feia por la seva força i la seva capacitat de venjar-se'n,
però jo era…
Només era un nen. Era…
massa dèbil per preocupar-lo. Em va deixar a la meva sort.
Cahir, sé que has entrat en combat
amb res més que una cuirassa d'ossos de pollastre i un pal per espasa.
A la merda l'Usurpador.
Era un idiota.
Això em va dir la Flama Blanca quan em va alliberar.
"L'Usurpador va ser un ximple al deixar-te marxar.
Tu ets el més fort de tots."
Suposo que ets fort per ser tan…
Ho sento.
Havia de ser així.
Ciri.
No. Sou fantasmes, cadàvers.
Sí, nosaltres som cadàvers,
però tu ets la mort en persona!
Uneix-te'ns.
M'has trobat.
Eren reals.
Subtítols: Maria Romero Soronellas