Vespula? Vespula!
Lyssnar du ens?
Vad menar Radovid med att jag ser människor?
Vad vet han om det? Han har träffat mig två gånger.
Man kan inte bluffa en bluffare, som jag brukar säga.
Han döljer nåt, och om jag ska hjälpa Geralt,
måste jag ta reda på vad.
För Geralt är
en hammare.
Fattar du?
Du är förvirrad.
Hur… Okej.
När man är en hammare är alla problem spikar.
Man ser en spik och tänker: "Fan ta den här spiken."
"Fan ta just den här spiken." Sen hamrar man.
Men ibland är problemet nåt annat. Ibland är det en bunt petunior,
eller en skål gröt och man kan inte hamra en skål gröt.
Man kan försöka, men hammaren blir alldeles klibbig,
gröten hamnar överallt och sen har man ingen gröt.
Lösningen kräver
ett annat slags redskap.
Och Radovid är det redskapet.
Radovid är en sked.
Självklart.
Självklart, ja.
Jag inser att det låter knasigt.
Det jag menar är att problemet är annorlunda.
Lösningen behöver vara annorlunda.
Och Radovid är…annorlunda.
Han försöker dölja sin intelligens, men han är insiktsfull.
Vass som en kniv.
En kniv jag måste hålla långt från Geralt.
Du tycker om honom.
Vem, Geralt? Jag antar det.
Platoniskt, och ibland med stor möda, som en familjeget.
-När klädde du på dig? -Jag menar skeden.
Va, Radovid? Nej.
-Jo. -Nej!
Jag har förbannat dig för att du jagar alla sorter.
Män, kvinnor, dvärgar,
alver, polymorfa…
Det hände en gång och jag ångrar inget. Det var otroligt.
Men jag har aldrig sett dig förälskad.
Förälskad?
Du tror jag blir förälskad.
Förälskelser är för barn, min kära.
Jag har himlastormande,
världsomstörtande,
hjärtskärande affärer.
Om du säger det.
Lyrias libertin.
Redanias rumlare.
Cidaris sängkammargud.
Riddarsporre.
För i helvete…
Förlåt.
Det är familjegeten.
Trevligt att se dig också. Hur gick det?
Inte helt som väntat.
Hittade du slottet?
Snälla, säg att du dödade Eldfingrar.
Rience var inte där.
Men jag hittade nåt annat.
Jaså, vadå?
Henne.
Och hon är?
Jag vet inte.
Men hon tror att hon är Ciri.
Alltid en källa. Ohyra har ingen plats här.
Jag hatar dig.
Det är ingen fara, Ciri. Han är en vän.
Jag heter Riddarsporre.
Alltid en källa. Ingen plats för ohyra.
-Alltid. -Helvete. Mår hon bra?
Hon ingick i ett experiment.
Ensam överlevare.
Hon har klara stunder, men faller sen tillbaka i det här.
Vad hon än svamlar om
upprepas i en nonsensharang i huvudet.
-Jag måste hitta orsaken. -Snälla, säg att du har en plan.
Vi ska föra henne till Anika.
Är det en trollformel, kan hon bota henne.
Vem är Anika?
Hon är druid. Och vän till min mamma.
Jajamän, nog är det han.
Jag kände lukten på två kullars håll.
Vad gör du här, Otto?
Skyll på mina förstärkta sinnen, men vi vet båda att du stinker.
Du kommer väl av en anledning.
God dag, Anika.
Hon har också saknat dig.
Kom då.
Det bränns! Det bränns som en rarógs rövhål.
-Vad är det? -Bordssalt.
Ja.
Ja, det är bara bordssalt.
Det var inte vidare druidiskt.
-Jag är ingen druid. -Just det.
Jag är varulv.
Oj. Va? Du är en… Vad…
Jag blev biten, under pesten 1221.
Jag isolerade mig i skogen. Undvek sjukdomen.
Jag var rädd för bölder och att skita ihjäl mig och glömde varulvarna.
-Man prioriterar. Jag förstår. -Byn lejde Geralt för att döda mig.
Han hittade en kur istället.
Nära bröstet skyddar den mig.
Han dog nästan själv på kuppen, men…han räddade mitt liv.
Ja, jag tror dig.
-Hur träffades du och Otto? -Det var ungefär ett år sen.
Vi var vid Sanningens tempel. Vi sörjde.
Hans fru Edwina dog i en brand. Deras barn också.
Jag sörjde Visenna.
Är hon död?
Hon pratade om dig på slutet.
Vem det än var, saboterade man henne rejält.
Det är en tankekontrollformel.
Tankekontroll?
Någon vill att hon tror att hon är Ciri.
Den är oerhört stark.
Det finns spår av kaos, druidmagi,
men även uråldrig alvtrollkonst i besvärjelsen.
Just det. Hon är delvis alv.
Kanske några generationer bak, men likväl.
Flickstackarens huvud är en härva.
Vem har makt nog till det här?
Jag vet ingen med såna här kunskaper.
Det tar flera mansåldrar att lära sig alla knep.
Vem än magikern är, så har den många olika intressen.
Ett extraktionselixir.
Utmärkt, Otto.
Det tar tid, och det finns inga garantier.
Lyckas det, kan hon säga vem det var.
Och vad personen vill med Ciri.
Det här är dvärgarnas bank. Jag trodde att vi skulle till Aretuza.
Det ska vi, men som du själv sa, saken har flera sidor.
Mina ögon bedrar mig, för inte kan en så här skön varelse existera.
Min söta Yennefer.
Nöjet är lika magnifikt som alltid.
Nöjet är mitt, Giancardi.
Varsågod och sitt medan vi färdigställer arrangemangen.
Fasa, ren fasa i mina släktingars ansikten
när de såg mig släpas bort mot en säker död,
medan deras öden ännu inte avgjorts.
När skulle vem visa sig? En gudinna från himlen?
Bättre ändå.
Yennefer av Vengerberg.
Hon sprängde de vidriga skurkarna till damm.
-Du överdriver mitt hjältemod. -Struntprat.
Det är därför Giancardis bank, lägg namnet på minnet,
gör vad som helst för en vän.
För ditt andra ärende
står mitt säkraste valv till ditt förfogande.
Tack.
Om det inte är för mycket behöver jag en tjänst till.
-Visst. -Min skyddsling behöver ett förkläde.
-Då är det avgjort. -Va?
Fabio står till er tjänst.
Men det här var ju viktigt för min framtid.
Ja, men först måste jag reda ut mitt förflutna.
Du är nervös. Låt mig vara vid din sida.
Så där.
Nu ser du vanlig ut.
Sluta med det där. Ingen söker dig här.
Du är en vanlig flicka som roar sig. Ta den här. Köp nåt fint.
Och ge mig amuletten du alltid fingrar på.
[talar alvspråk]
Vad var det?
En lokaliseringsformel.
Håll hårt om den och säg besvärjelsen om du hamnar i trubbel.
Men hamna inte i trubbel.
Ers höghet…
Ers höghet, det tycks råda viss förvirring bland era rådgivare.
Ja!
-Såg ni? -Ja, mycket bra.
Det viskas om ett möte med ett sändebud från Nilfgaard.
Jaså, det.
Vi slöt ett avtal.
Ett riktigt bra avtal. När de oundvikligen når norrut,
har Nilfgaard lovat att inte röra Redania.
Och de erbjuder halva Temeria som lydstat.
Säg mig, vad får Nilfgaard för sin generösa investering?
Åh, inget vi inte kan undvara.
"Vi"?
Och hittar vi henne först, ger vi dem prinsessan av Cintra.
Du blir lurad!
Med all respekt, Nilfgaard tar dig för en idiot.
Med all respekt, Dijkstra,
du underrättar mig, jag fattar besluten.
Ursäkta, ers nåd.
Drottning Hedwig vill veta om ni är klar med de viktiga statsangelägenheterna.
Jag skulle hälsa att de har kommit. Om ni vill hälsa på dem.
Ja, jag är klar.
Du har två servar kvar.
Det kan vänta, inte min sköna Hedwig.
Som er högsta rådgivare, kan jag inte understryka tillräckligt…
Du understryker för mycket.
Den makt du har här, Sigismund, har du tack vare mig.
Glöm inte det.
Han går inte på dass utan att jag får veta det.
Ingen träffar honom ensam utan mitt godkännande.
Radovid berättade att de träffades. Han hade rätt.
Vizimir intrigerar inte ensam.
Drottning Hedwig har gärna gjort sig användbar på sistone.
Nu gör vi henne användbar för oss.
-Eller ska jag sköta det? -Nej, du bekämpar redan många eldar.
På tal om eldar. Jag stötte åter på patrull
i den där portalen i form av konstnärlig hantverksateljé.
Rience stöttas av nån som tydligen har vidrig smak.
Jag menade själva portalen. Du sa att den kändes annorlunda. Starkare.
Vi bör kanske kontakta nån från din gamla gemenskap.
Till exempel Tissaia.
Jag menar bara att om trubaduren talar sanning,
så har häxkarlen vittring på oss.
Om han tar Rience först, förlorar vi flickan.
Och vårt maktmedel.
Och därför måste vi båda agera nu.
Du vet lika väl som jag att envisa kan övertygas på många vis.
Använd Radovid. Han behöver pröva sina vingar.
Ja, Dijkstra.
Använd mig.
Ska jag småprata med köksredor?
Speja efter skumma vagnar på väg hit?
Skugga min brors fru?
Du tycks långt från att hitta den mäktiga prinsessan Cirilla.
Ni har så fullt upp med era kungliga plikter,
att jag inte kan distrahera er.
Jag behöver inte er hjälp.
Säg det till din kung.
Och din ledare.
Du kom.
Märkligt, eller hur?
Män blöder och dödar för sånt här.
Så att det kan rosta.
I mörka rum.
För att det saknar värde.
För mjukt för formas till nåt användbart.
Man kan inte äta det. Inte ligga med det.
Även om Aedirns kung gärna försökte.
Makten ligger i tron på värdet.
En illusion skapad för att styra massorna.
Brödraskapets ledare borde veta allt om det.
Hon tycks veta allt annat.
Det började gnaga i mig i Ellander.
Nordbor som dödade sina egna.
Rykten om tusen belöningar utfästa på Cirilla av Cintra.
När det sista nån hört var att hon dog i slakten.
Jag tror att du fick veta och sa att hon levde
för att ställa dig in hos Nordens kungar.
Fast ingen hittar henne.
De avskyr Brödraskapet och är så inriktade på att terrorisera en föräldralös unge
att de inte ser riket som tänker krossa dem.
Ställa mig in?
Jag vet inte vad som är värst.
Att du tror att mitt mål är så lågt,
eller att du fritar en nilfgaardisk krigsfånge,
och sen läxar upp mig om nordlig enighet.
Vilket kaos lämnar du oss med nu?
Jag var kaotisk.
Förlåt.
Mitt självmordsförsök på Aretuza var ett försök att ta makten över mitt öde.
-Du tog inte makten. Du förlorade den. -Jag vet.
Men jag kan fortfarande känna så.
Helt rådlös.
Rience. En eldmagiker.
Han jagar också Cirilla, men med nån mycket mäktigare bakom sig.
Han får inte hitta henne.
Vill du ha min hjälp att gömma en prinsessa
vars existens innebär krig?
Jag vill mer än så.
Hon är enastående.
Hon är Cintras rättmätiga tronföljare och mycket mer, sägs det.
-Blir det krig, kan vi inte skydda henne. -Hon kanske kan leda oss ut ur det.
Brödraskapet har sina brister, men de respekterar magi.
Hon förtjänar att veta vad hennes förmår.
Hon förtjänar makten över sitt eget öde.
Snälla.
Snälla, hjälp mig göra det rätta nu. För vår skull.
För hennes skull.
Efter all den här tiden…
Efter allt ditt sökande, så lyckades du.
Med vad?
Du blev en mor.
-Bra ränta åt en bra dam. -Nej tack.
-Kom till Giancardis bank. -Ja, fyra.
-Bra ränta åt en bra herre. -Nej, tack.
-Bra ränta åt en bra kvinna? -Stick!
Bra ränta åt en bra kvinna.
-Kom till Giancardis bank. Öppna konto. -Ja, låt gå.
Bra ränta åt en bra kvinna.
Det skulle kanske gå bättre om du inte var så desperat.
Det gick kanske bättre
utan en flicka som slukar munkar som ett tryffelsvin.
-Vill du ha en? -Jag tål inte vete.
Besök Giancardis bank. Kom ihåg namnet.
Var är det där?
Ön Thanedd.
Aretuza ligger där. Det är Måsens torn, Tor Lara.
Skrämmande, inte sant?
Det sägs att kuggade noviser förs ner i grottorna under tornet
och förvandlas till ålar.
Det låter mer spännande än marknaden här.
Här finns syner som skulle följa dig in i döden, fräcka ankarsle.
Försök bara.
Leve Cintra
Nilfgaard för evigt
Jag hyllar er flagga, Nilfgaard
Nilfgaard för evigt
Besvärade de dig?
Ingen bryr sig om den här gamla alvsmörjan.
-Var är boken? -Boken om monotoner finns inte.
-Monoliter. -Strunt samma.
Och jo, jag har forskat i månader.
Enligt Codringher och Fenn gömdes den i en grotta i Xin'trea.
Var är boken?
Låt mig prata klart. Nån hade redan tagit boken.
-Jag trodde att du redan hade den. -Varför det?
Den skickades till Aretuza. Kejsaren gav själv ordern.
Jag ska ha 20 mark, Fistredd.
Istredd.
Strunt samma.
Leve Vita Flamman.
Jag sket nästan på mig när vi passerade grinden.
-Jag har aldrig sett nåt liknande. -Vänta bara.
Tycker kejsaren om vårt förslag får du kanske se mycket mer av det.
Min man säger att du kommer från Scoia'tael-fronten.
Vad bär du på för nyheter?
Gallatin, sir.
Dåliga nyheter. Vi blir slaktade.
Förlåt. Jag är krigare, inte politiker.
Jag kan inte linda in sanningen.
Det vinner du på.
Fortsätt.
Jag har alltid varit soldat. Jag vill inte runda mitt befäl,
men Francesca har tömt oss på våra bästa krigare, resurser,
lett mina män på andra uppdrag rakt i graven.
Francesca har offrat mycket för sitt folk.
-Varför är hennes val inte att lita på? -Hennes val trotsar era order.
Hon slåss inte för att mjuka upp Norden. Hon söker en flicka.
Jag vill att du stannar.
Vi kan lösa det här problemet.
-Se till att mannen får mat. -Ja, herre.
Tack.
Tack, min herre.
Jag litade på er rättfärdighet.
Manipulerar du för att ditt straff ska avslutas?
Glöm inte att det var falskhet som orsakade din belägenhet.
Nej, min herre.
Jag skulle inte ljuga om det här.
Jag bad om ett enskilt möte för att skydda er hemlighet.
Men Cirilla är där ute.
Jag drömmer om henne.
-Hon vill att jag hittar henne. -Du har försökt en gång.
Du misslyckades.
Jag har varit i fält. Gallatin är en bra krigare.
Han hittar här och har alvernas lojalitet. Han kan ge oss Norden.
Splittring bland alverna skulle skada oss på två fronter.
Men…
…en armé är inte bättre än sin ledare, och…
…jag känner igen en bra ledare.
Det beredde mig inget nöje att straffa dig.
Men jag måste se om du var pålitlig.
Veta att jag inte hade förlorat dig.
Vill du komma hem, Cahir?
Ja.
Bevisa det.
Jag tror att du har huggit tillräckligt med ved
för två,
kanske tre sekel av eldande.
Hur lyder planen?
Vänta tills hon vaknar, se att hon mår bra,
döda Rience och magikern bakom det här.
Och sen?
Yarpen såg dig prata med Philippa Eilhart i Ban Gleán.
Det gör inget, Riddarsporre.
Vad ville Dijkstra dig?
Han ville få mig
att övertyga dig om att föra Ciri till Redania.
Jag håller med honom.
Hon blir trygg med en hel armé som skyddar henne.
Ciri skulle bara bli ett avelssto på Cintras tron.
Hon är prinsessa.
Det är vad prinsessor gör.
De sitter på små kungliga troner, föder kungliga barn och styr kungariken.
Det är vad Ciri vill.
Vill hon bli Vizimirs och Dijkstras politiska spelpjäs?
-Nej. -Nej.
-Vi håller linjen. -Neutralitet har också konsekvenser.
Konsekvenserna är redan ett faktum. Och inte bara för Ciri.
Jag ville ta henne ur spel så världen slutade utnyttja henne.
-Istället försöker de utnyttja andra. -Och de kommer att fortsätta.
För det är vad människor med makt gör.
Men hon är ingen häxkarl.
Och hon är ingen Aretuza-häxa
som använder stenar eller hampa som källor för sin magi,
eller plantor eller vad nu Yennefer gör.
Hon är en prinsessa.
Jag tycker att du ska lita på henne.
Hennes källa.
Hennes vad?
Du har rätt.
Jag har rätt…
Det var väldigt oroande. Va?
-Geralt. -Du måste vakna.
-Nej. -Det är för tidigt.
-Hör du mig? -Du kan skada extraktionsformeln.
Du sa att allt har en källa.
Vad menade du?
Alltid en källa till vad?
Magi.
Kan du säga vad du heter?
Teryn.
Bra.
Nåt hände som påverkade din hjärna.
Minns du vad det var?
-Jag släpades från mitt rum. -Ja.
Av en man.
-Med ett ärr? -Försiktigt.
Han var där.
Ibland.
Och kvinnan med den lustiga rösten.
Alla hjälpte mannen.
Mannen, han…
Han skrämde mig alltid.
Du kände honom.
I skolan.
På Aretuza.
Vi måste söva henne igen.
-Jag behöver ett namn. -Jag hämtar elixiret!
-Säg det. -Vad hette han, Teryn?
Dumma häxkarl.
Du är fördömd. Och du vet det inte ens.
Jag är Cirillas öde.
Darra,
ty nu nalkas Nationernas Förintare.
Anika!
Geralt!
Amuletten, Riddarsporre!
Nej, Teryn.
Riddarsporre!
Geralt!
Kom och se!
Se för er själva,
den mest skrämmande varelse gudarna nånsin skapat.
En levande basilisk. Giftskräcken från Zerrikanias öken.
En omättlig människoätare.
-Bara 15 groater. -Som sagt.
Det blir 15 groater. Hoppa in!
Femton groater. Gå in. Betala till pojken.
In med er. Mycket nöje.
Fortsätt in. Mycket nöje.
Just det, femton groater.
Se så. Skynda på!
Försiktigt. De här bestarna är ökänt oförutsägbara.
Jag talar av erfarenhet.
-Buren ser liten ut. -Det är kanske en unge.
Det vore ju stöld. Och hur skrämmande skulle det vara?
Du skulle bli förvånad.
De är oförutsägbara.
Och det innebär trubbel.
Vad är så fel med lite trubbel?
Mycket om du var jag.
Det låter som en utmaning.
Mina damer och herrar!
Ormarnas konung.
Det är ett sällsynt monster.
De kläcks ur ägg
som bara kan läggas av en lömsk tupp
som prålar med sin rumpa inför en annan på pilska hönors vis…
Kuckeliku!
Se här!
Ett ägg som måste ruvas
av 101 giftormar.
Gott folk, håll avståndet.
Dess andedräkt kan döda.
Det är ingen basilisk.
När basilisken kläcks
slukar den ormarna och dricker deras gift.
Om en knekt hugger den med sitt svärd
vandrar giftet upp genom svärdet och dödar knekten. På fläcken.
Det är ren lögn!
Det är ren sanning!
Därför kan en basilisk bara dödas av sin egen spegelbild.
-Det stämmer. -Nej.
Nej, det är en lindorm.
Den är ung och den svälter för att ni har den i den här buren.
Gillar du inte föreställningen, raring,
så stick härifrån och håll klaffen!
Hörru, snorunge!
Den här flickan har Giancardi banks beskydd!
Kom ihåg namnet, ditt arsle.
Var är min kniv?
Här!
Släpp henne, din djävulshund!
Du räddade mig, djärva riddare!
Vi har en hjälte bland oss!
-Han räddade oss! -Gjorde jag?
-Det gjorde jag. -Jag måste härifrån.
Helt jävla otroligt. Såg du mig slå ner mannen?
-Yennefer dödar mig. -Jag får sparken och bryr mig inte.
Var fan är mina pengar?
Jag kan resa, klå upp folk över hela Kontinenten.
Hörru, trubbel!
Du var otrolig där inne.
Jävla skit.
Jag måste iväg. Tack.
-Vart ska du? -Lycka till med att klå upp folk!
[talar alvspråk]
Var är du, Yennefer?
[talar alvspråk]
En rymling till. Nu är det roliga slut.
-Hem till sovsalen. -Släpp mig!
Fröken Laux-Antille för dig.
Du får städa toaletterna för din fräckhet.
Jag tar över här.
Yen?
Vad gör du här?
Ordnar utbildning åt min skyddsling, nåt hon har stort behov av.
Förlåt henne, Rita.
Så det här är flickan.
Se inte på henne.
Se på mig.
Våga inte släppa mig med blicken.
Det räcker som presentation.
Som en ursäkt för hennes oförskämdhet, låt mig skämma bort er, damer.
-Tacka gudarna. Jag är uttråkad. -Ska vi bada på Silverhägern?
Hota inte mig med lite roligt.
Håll händerna i styr. Han är min.
Jag tänkte inte använda händerna.
Åt helvete med magin, vi stannar här.
Om det här stället nånsin stänger bränner jag hela stan till aska.
Här, flicka.
Dagens noviser är hopplösa. Inte som när vi var unga.
Hämta vin, sa jag.
Förvånande att du känner nån smak nu.
Säger du att jag är en svamp?
Hellre svamp än förrädare.
Säg mig, Yennefer.
Är ryktena om häxkarlarna sanna?
Gör mutationen dem impotenta?
-Knullar du en häxkarl? -Skandalöst, inte sant?
Nästa lika skandalöst som ditt uppförande.
Istället för det förflutna borde vi kanske tänka på framtiden.
-Jag ville ha rött. -Här.
Vi förtjänar ett glas.
Efter alla bränder vi släckt mellan olika kungariken.
Bränder vi inte antände.
Cintras jävla prinsessa. Vad är så speciellt med henne?
Flicka, vinet! Nu!
Hämta det själv.
Hon tar ändå bara fel.
Dessutom vet jag var det goda finns.
-Vad fan är det med dig? -Tyst, innan du fördärvar allt!
Jag kan inte fördärva nåt som är ruttet.
Stället, kvinnorna… Det är hemskt!
"Stället"? Du är inte prinsessa här.
Du är en novis. Vänj dig vid behandlingen.
Du vinner inget på förmätenhet.
Jag vill inte göra det här.
Inte jag heller.
Imorgon väntas jag krypa för Brödraskapet,
med svansen mellan benen, och be om förlåtelse. Och jag gör det!
Aretuza är mitt bästa hopp om att skydda dig från dem som jagar dig.
Vår bästa chans att vara trygga.
-Man måste gå med för att gå vidare. -Vad ger det?
Låter du Tissaia göra en ål av mig, om jag inte kan styra kraften?
Och om jag blir en mäktig, kunnig Aretuza-tjänarinna,
får hon då skrapa ur mitt inre
så jag blir tom och makthungrig som dina vänner?
Tissaia är en av Kontinentens mäktigaste trollkvinnor!
Var tacksam att hon vill lära upp dig!
Bara för att hon räddade dig…
…är du inte skyldig henne resten av ditt liv.
Jag ska aldrig be om ursäkt för min kraft, sa du, när du gör det jämt.
Vill du bli en stor ledare? Vill du förändra världen?
Gissa vad, att leda är att handskas med många tomma, makthungriga kräk!
Jag är inte Geralt.
Vi är inte på Kaer Morhen.
Jag är den version av mig själv jag måste vara här.
Du måste hitta en version av dig som kan smälta det.
Tro mig, jag vet att du inte är Geralt. Han skulle aldrig sälja sin själ så här.
Du klarar dig.
Tack vare Otto.
Jag har aldrig sett nån göra ett elixir så fort.
Du har lärt honom väl.
Precis som Visenna lärde mig.
Led hon?
Hon misstogs för alv när hon hjälpte en bybo.
Hon blev mycket illa slagen.
Känns det bättre eller sämre att veta?
Jag ville henne inget ont.
-Hon skulle bara veta vad hon gjort. -Hon visste.
Kärleken till sina barn tvingar föräldrar att fatta oerhört svåra beslut.
Omöjliga till och med.
Risken finns att det plågar dem resten av livet.
Jag minns glimtar av vårt liv ihop.
Hon luktade av glödande aska.
Av att hålla våra futtiga brasor vid liv genom långa nätter.
Jag minns min hunger.
Att hennes mage kurrade dubbelt så högt som min.
Hon använde sin magi
för att skapa storslagna måltider vi inte hade råd med.
Jag hade gjort allt för att få henne att le.
Och ändå…
Dagen hon lämnade mig,
var hon sjuk.
Hon behövde vatten. Jag gick för att hämta. När jag återvände…
…var hon borta.
Jag ropade på henne.
Men hon var borta.
Det var hennes sätt att visa kärlek.
För att rädda dig måste hon avstå från dig.
-Det var säkert inte det enda valet. -Nej.
Det var valet hon gjorde.
-Nu har du dina egna omöjliga beslut. -Jag överger aldrig Ciri.
Om det så kostar mig mitt liv.
Teryn.
Kan hon stanna medan jag hittar hjälp åt henne?
-Så klart. -Tack.
Vart ska du?
Aretuza.
Går det bra?
Nej.
Magi är en sak.
Politik…
Även om jag vinner över Brödraskapet igen så hon får sin utbildning, har du rätt.
Kriget kommer och hon är dess mittpunkt.
Magiker har kontrollerat kungar i århundraden.
Vi kommer på nåt.
Fientlighet smittar.
Kungarna har vänt sig mot varandra. När gör magikerna detsamma?
Om vi ska ena Norden, måste vi stå enade.
En konklav.
Va?
Vi bjuder in till magikerkonklav.
-Den senaste var före Sodden. -Sen gick vi ut i krig.
Vi gör det annorlunda nu.
Istället för split och polemik, fokuserar vi på tillit.
Samhörighet.
Är det här också flickans verk?
Om vi ska kunna vädja till kungarna,
måste vi bli bättre versioner av oss själva.
Jag är villig att försöka.
Är du?
Geralt.
Geralt, var är du?
Var är du?
Vi ses snart igen.
Jag förstår din oro, men jag har bestämt mig.
Allt Cirilla-trams är bara till besvär.
Jag håller med, Ers majestät.
Men att köpslå med Nilfgaard är ingen lösning.
-Drottningen är självrådig och stark. -Som en tjur.
Och Radovid vill vara till lags.
Men ni tre är för viktiga
för att tyngas med strunt som Redanias underrättelser.
Vad föreslår du?
Hoppas att jag inte stör. Min tjänare fick nyss den här.
Enligt brevet är den till dig.
En present.
Med hälsningar från Nilfgaard. Som jag sa, Dijkstra, de är inte så…
Män vid alla dörrar och fönster. Bara jag kommer och går!
Grindvakten måste säkra området.
För hit Radovids tjänare nu!
Följ med!
Män vid alla dörrar. Inkräktare!
Jag svär att jag inte låter dem göra det här ostraffat.
-Kom. -Nilfgaard jävlas!
-Genom grinden där! -Följ mig!
-Nej. -Ditåt, nu!
-För kungen till hans kammare. -Ja, herre.
Du.
Allt prat om att göra drottningen användbar.
Det var du och Philippa.
Ni slipper inte undan.
Det är högförräderi.
-Jag säger till min bror. -Vad ska du säga?
Att hans starka, självrådiga drottning, må hon vila i frid,
tog egna initiativ under de hemliga mötena
och förtjänade att lönnmördas?
När du hade ansvaret?
-Han litade på dig. -Litar.
Han litar på mig.
Nu mer än nånsin.
Jag är hans viktigaste rådgivare.
Du däremot är en svag, fånig, oduglig liten skit
som precis gav honom hans frus huvud i en ask.
Vid närmare eftertanke…
Hur vet vi att du inte deltog i hennes svek?
Vill du hjälpa till? Fortsätt suga den kungliga spenen
tills du druckit så mycket att du glömmer den här tragedin.
Och knip käft.
För nästa gång kan det vara ditt huvud i asken.
Andas.
Det räcker.
Jag önskar att du hade varit med i dag.
Jag visste att Hedwigs hals var tjock, men det var tungt att ta sig genom den.
Jag undrar vad Dijkstra tyckte om mitt mästerverk.
Ingen väntar sig ett huvud i en ask.
Det går inte ihop.
Emhyr använder magiker som kanonmat, inte sändebud.
Kvinnan du såg på mötet rörde inte på munnen.
Alla sorter behövs, förmodar jag.
Om hon inte använde telepati.
Hur kunde hon teleportera sig in i slottet genom mina skyddsbesvärjelser?
Portalen var kanske speciell.
En portal är en portal.
Jag har sett dina.
Den här var inte sån.
Den var en jävligt skräckinjagande svart virvel av hot.
Magikern bakom Rience…
…arbetar för Nilfgaard.
Det var som fan.
Enda skälet till att jag gick med på uppdraget
var att du sa att du inte arbetade för Nilfgaard.
Det gör jag inte. Jag tjänar min herre.
Som arbetar för Nilfgaard!
Åh, Rience, bli inte så upprörd. Du blir bara fulare.
Och min herre…
Att arbeta med Nilfgaard är inte samma som att arbeta för dem.
Vita Flamman är bara ett verktyg på vägen.
En liten bit i ett stort pussel.
Bry inte ditt hemska lilla ansikte.
Jag har i alla fall mitt kvar.
Istället för bara en illusion.
Hälsa honom att jag börjar tröttna på att hållas utanför.
Ska jag gå med på hans lilla plan…
…har jag ett eget krav.
[talar alvspråk]
Du…är utmattad.
Du måste äta.
Först när de fått äta.
Vad säger spejarna?
Det ryktades att hon hade synts till i Maribor. Det gav inget.
Och Gallatin?
Han är på väg till Xin'trea och dess välmående generaler.
Det vore kanske klokt att överväga en flyktplan.
Min enda flykt är döden, Filavandrel.
Jag saknar inte stadens högfärd, men fan vad jag saknar bekvämligheterna.
Din Vita Flamman är en riktig värd.
Det är väl inte så svårt att imponera på en spetsörad trögskalle som du?
Jag är hellre en sån som bjudits in på slottet,
än en rik snorvalp som sparkats ut från det.
Det var orättvist. Jag miste pengarna långt innan jag sparkades ut.
Min pappa var adelsman.
Han väntade sig att jag skulle ha mina bröders diplomatiska läggning.
Jag var otålmodig. Hetsigt humör, dåligt omdöme.
-Därför tycker jag om att slåss. -Du? Nej.
Om vi har nått till vänskapens utbyte av känslosamma historier,
tror jag att vi blivit vänner som barn.
Vi hade kanske råkat bränna ner en stad eller två, men ändå.
När troninkräktaren intog Nilfgaard förslavade han min far och mina bröder.
Deras styrka och hämndkapacitet skrämde honom,
men jag var bara en liten pojke.
Jag var för svag för att oroa sig för. Jag lämnades att svälta eller dö.
Jag har sett dig marschera ut i strid med inte mycket mer
än en bröstplatta av kycklingben och en pinne till svärd.
Åt helvete med troninkräktaren. Han var en idiot.
Precis så sa Vita Flamman när han kom för att befria mig.
"Troninkräktaren var en dåre som släppte dig, pojk,
för du är starkast av dem alla."
Tja, du är väl stark för en tanig liten…
Förlåt mig.
Det måste gå så här.
Cirilla…
Cirilla!
Cirilla…
Nej, ni är spöken. Döda.
Ja, vi är döda,
men du är döden själv.
Anslut dig till oss.
Du hittade mig.
De var verkliga.
Undertexter: Jessika Johansson