Per fi estem sols.
Quina nit!
M'han dit que han posat afrodisíac al vi.
Et sorprèn?
Has vist com anava la Sabrina?
- És molt més gran que jo i… - Yen.
Per fi s'ha acabat.
N'estàs segur?
I tu?
No sé què m'agradaria més: arrencar-me aquest vestit
o matar l'Stregobor amb una escultura de gel.
Mira com se li repenja.
- Vaja, el Llop Blanc. - Gelda! Vine, ràpid.
Gràcies per venir.
- Sempre miren tant? - No.
És per nosaltres.
Acostuma-t'hi. Ens estaran observant tota la nit.
Que bé.
Hauries de conèixer el terreny abans d'entrar-hi.
Allà hi ha la Sabrina Glevissig i la Marti Sodergren.
Són… apassionades.
Vora la font, la Margarita Laux-Antille,
la directora d'ara. I la Keira Metz,
que és una fera.
El Carduin, la Bianca, el Marquard, el Detmold i son germà Drithelm,
el Radcliffe el Detestable,
l'Artaud Terranova, bon mag i millor borratxo,
el Vilgefortz, que em comença a caure bé,
la Tissaia de Vries, a qui ja coneixes, i el Gerhart d'Aelle,
el fetiller més vell del món.
Esperes que recordi tots aquests noms?
No vas estudiar a Oxenfurt?
Ni se t'acudeixi.
En tens la meva paraula.
Està fora de perill fins a l'alba.
Quan s'acabi el ball i comenci el conclave de debò.
Llavors mourem fitxa.
Aquesta nit ens hem de deixar anar
i inspirar cordialitat en una vetllada perfecta.
- Comporta't. - Jo sempre em comporto.
No recordes la meva festa a Rinde?
Per no parlar d'eriçons encantats i el Dret de la Sorpresa.
Allò era complicat.
Doncs això és senzill.
Aquest ball ha d'anar sobre rodes,
o sigui que, si us plau, estimat, deixa de menjar com un espectre afamat.
I, si algú demana parlar amb tu, has d'acceptar, i de pressa.
I per més ridícul que sigui un vestit, no et quedis mirant.
Yennefer.
I el seu bruixot.
Encara no hem tingut el plaer.
Et presento la Sabrina Glevissig, d'Ard Carraigh.
Érem companyes de classe.
A Aretusa hi ha hagut espies, lladres i assassins,
però tu ets el primer bruixot.
Feia massa temps que la Yen et tenia amagat.
Tens gana?
Vols menjar una mica?
Què et sembla, Bruixot?
Em sembla que la Yen està especialment guapa aquesta nit, no?
I a sobre ho diu de debò. Quin pal.
No tractis així el nostre convidat. Té poca experiència en telepatia.
Per què has portat la mascota si no és perquè hi…
juguem totes?
Per què no vas a buscar una copa?
Bona idea.
A què et penses que jugues?
- Yen, saps què és millor que el sexe? - Què?
Fer emprenyar l'heroïna de Sodden.
No tot és
el que sembla.
Bella donzella de dia,
de dolços llavis.
Parla amb suavitat.
Una bèstia de nit,
em busca amb delit.
Té els ullals esmolats.
Un petó seu em fa tremolar…
Filippa, quina sorpresa.
Has caçat cap ratolí?
Vilgefortz, Tissaia.
Has arribat. Per fi.
- No m'ho perdria per res. - Benvinguda.
Recorda que has de bastir ponts amb l'Artorius, no només l'Stregobor.
Ja que fem analogies, has acostat posicions?
Espero que es comporti. Avui no podem fallar.
- Tissaia… - Què?
Confia en el que veus.
Dona-li un parell d'hores per fer emprenyar tothom.
Disculpeu.
- Dijkstra. - Aparta't, mag.
Bé deus tenir un motiu.
Filippa, t'hauria de renyar per monopolitzar el bruixot.
Geralt de Rivia, m'alegro que hi hagi un company sense poders
i un… plebeu com jo, si us sembla bé.
No tot és
el que sembla.
Filippa, he de parlar amb ell a soles.
D'home a home.
Típic del Dijkstra.
Aquell parell portaran problemes demà.
És clar. Només un ximple confiaria en un espia i la seva maga.
- Porten massa problemes. - Tramen alguna cosa.
Ja m'ho esperava, però confiava
que durien prou rumors per guanyar-se la invitació.
M'encanta veure't pensar.
Tenia moltes més coses a dir.
Després m'ho expliques.
No tot és
el que sembla.
…no només al Continent, sinó aquí, a Aretusa.
El conclave potser unirà els mags,
però no pot canviar l'inevitable.
Seria savi abandonar la neutralitat i escollir bàndol.
Redania és l'única esperança de protegir la Lleoneta.
Parla clar, Dijkstra.
Recorda que parles amb un plebeu.
Parlant clar, entrega'ns la noia abans que sigui massa tard.
No. Disculpa'm.
- No tot és el que sembla. - Imbècil.
No tot és
el que sembla.
Gràcies per haver vingut. Significa molt per a nosaltres.
M'alegro molt de veure't.
Hem de parlar.
La Tissaia em va dir que havien estat junts.
El primer amor.
No s'oblida mai, no?
Si no et fa res…
No, i ara.
Bona sort demà al conclave, Bruixot.
- On eres? - Què t'ha dit l'Istredd?
Deixa't de ximpleries.
Que comenci la melange!
- Vinga. - Ja comença.
- Artaud. - Keira.
Yennefer.
Què és la melange?
Un ball.
És obligatori.
Geralt.
Està gaudint la vetllada?
Bé.
Oh, Bruixot.
Fa tota la nit que espero posar-te les mans al damunt.
Vaig estudiar contorsionisme. Soc molt flexible.
Espero poder comptar amb el teu suport demà.
Sí, tot i que no he oblidat el teu passat.
Ni els reis, que encara esperen certa princesa.
És clar, però tinc altres prioritats.
Vull ajudar.
Ja ho veurem. Intentar predir les teves accions
és com buscar una agulla en un paller.
Em preocupen.
- Has tastat el vi? - No tinc set.
Geralt.
Istredd.
Vaja, però si és la tutora trenca-colls.
Ja ho sé. Et dec una disculpa.
Prenem una copa després?
No puc.
Avui penso quedar-me embarassada.
Això serà emocionant, no trobes?
M'alegro de veure't.
Igualment.
- Com està la Ciri? - Fora de perill, de moment.
- Toqueu molt bé. - Gràcies.
Ha estat meravellós.
Geralt.
Magnífic!
Artaud, has tastat el vi aquesta nit?
- Em coneixes massa bé. - Pren-ne una altra copa.
Estàs intentant recuperar la Yen. Ho negues?
Per què ho hauria de negar?
Sap que jo soc millor!
Doncs demostra-ho.
No m'ho puc creure.
Covard.
Per fi una mica de diversió!
He promès a la Yen que no espatllaria la vetllada.
Espatlla'l a ell!
I no ho faré.
Una treva?
Merda!
- Artaud! - Qui li ha donat xampany?
L'Artaud va pet!
Molt original, allò de la baralla.
Admet que t'ha encantat.
D'entre els duels pel meu honor, és un dels tres millors.
Vaja, ha estat un honor
lluitar pel cor capritxós de Yennefer de Vengerberg.
I espero lliurar molts més combats amb tu, estimat.
Amb mi o contra mi?
Això depèn del dia.
No m'agradaria perdre't, Yen.
Però em tens.
La nit s'acabarà.
Tot s'acaba.
I ara, per posar fi a aquesta magnífica vetllada,
un brindis!
Per la pau entre els mags del Nord!
Per la pau!
Demà tenim molta feina a fer.
Però la Tissaia i jo som optimistes quant al futur del Continent,
basant-nos en aquesta nit.
Per la pau!
I tot gràcies a la Yennefer de Vengerberg.
Per nosaltres.
I una vetllada quasi perfecta.
- …tothom. - Molt bé.
I ara què?
Doncs sí, quina nit.
- No em crec que s'ho hagin empassat. - La nostra actuació era prou convincent.
Encara sort. La Filippa observava el saló com un falcó.
Té un do natural.
No érem els únics que conspiràvem. Me n'he adonat de seguida que hem entrat.
Liles i agrassó. Això sí que ho puc suportar.
N'estàs segur?
I tu?
Per cortesia.
Vaja, per fi han arribat.
No sé què m'agradaria més: arrencar-me aquest vestit
o matar l'Stregobor amb una escultura de gel.
Ja ho sé, i odio aquest malparit tant com tu.
- Però aquí no podem actuar així. - Amb una forquilla, doncs.
O en lloc d'assassinar un membre apreciat de la Germandat
davant de tot el Nord,
ens esperem.
Avui buscarem proves.
Desemmascararem l'Stregobor demà al conclave.
El jutjaran.
Fins llavors, ens hem de portar bé
si volem que tu ja saps qui tingui futur aquí.
Vaig veure què els feia a aquelles noies.
No marxaré fins que sàpiga que no corre perill.
T'entenc.
Però, Geralt,
confia en mi.
El Bruixot!
Sempre miren tant?
No. És per nosaltres.
Acostuma-t'hi. Ens estaran observant tota la nit.
Que bé.
No tot és
el que sembla.
Bella donzella de dia,
de dolços llavis.
Parla amb suavitat.
Una bèstia de nit,
em busca amb delit.
Té els ullals esmolats.
Un petó seu em fa tremolar…
Filippa, quina sorpresa.
Has caçat cap ratolí?
Saps prou bé que no revelo les meves preses.
Això m'ha dit el Jaskier.
Bon intent, per cert.
- Ja hauries de saber que no soc ruc. - És clar.
Per cert, el Marti Sodergren ha posat un afrodisíac al vi.
Caviar?
I el caviar d'aquest plat és una il·lusió.
Com la resta d'aquest cau d'esnobs i mentiders.
Cau de nimfòmans, més aviat.
La Sabrina Glevissig m'ha donat una càlida benvinguda.
El que t'ha ensenyat la Sabrina és un joc de nens.
Vine.
Vols experimentar un orgasme o més d'un?
No tot és
el que sembla.
Estàs vigilant el bruixot.
Em va saber greu
saber que el Codringher i la Fenn havien mort cremats.
Em sorprèn que no ho sabessis,
ja que busques el mag amb tant d'interès.
Deus voler dir el Rience.
Creus que el seu amo és aquí?
Bon intent, Geralt.
Però jo no soc tan indiscreta.
Però has vingut.
Bé deus tenir un motiu.
Jo et podria dir el mateix.
Filippa, t'hauria de renyar per monopolitzar el bruixot.
Geralt de Rivia, m'alegro que hi hagi un company sense poders.
- Avui no podem fallar. - Tissaia…
Confia en el que veus.
Dona-li un parell d'hores per fer emprenyar tothom.
No prometo res.
Parlant del dimoni…
Vet aquí les banyes.
Filippa.
Tissaia.
Vilgefortz.
I la Yennefer de Vengerberg.
Encantada de tornar-te a veure.
Fem una volta? Soles.
El conclave potser unirà els mags, però no pot canviar l'inevitable.
Es cova la guerra.
No només al Continent, sinó aquí, a Aretusa.
Hi ha traïdors que aviat faran costat a Nilfgaard,
i no al Nord.
Seria savi abandonar la neutralitat i escollir bàndol
o t'arrisques a perdre-ho tot.
Redania és l'única esperança de protegir la Lleoneta.
Parla clar, Dijkstra. Recorda que parles amb un plebeu.
Parlant clar, entrega'ns la noia abans que sigui massa tard.
No. Disculpa'm.
Imbècil.
Formes part del servei i et comportaràs com…
Carnisser.
Em preguntava si et tornaria a veure.
Jo em preguntava si veuria el teu cap en una pica.
M'ofens, Geralt.
Al cap i a la fi, no vaig ser jo qui va matar la pobra Renfri.
Pagaràs per tot el que has fet.
Estic salvant el Continent.
Erradico les criatures mortíferes que ens amenacen a tots, com tu.
Jo no soc…
com tu.
Demostra-m'ho, Bruixot.
Vull veure fins a quin punt som diferents.
No tot és
el que sembla.
Gràcies per haver vingut. Significa molt.
M'alegro molt de veure't. Hem de parlar.
Què passa?
Hi ha un artefacte,
El llibre dels monòlits, un antic text èlfic.
No em sona.
Normal. A Aretusa no l'ensenyen.
Però confereix l'habilitat de viatjar a través del temps i l'espai.
- Com pot ser? - No ho sé. Hauria de ser impossible.
Però la Triss i jo hem rastrejat el llibre i el té l'Stregobor.
I sabem on l'amaga.
Li vaig explicar a l'Istredd que t'havien atacat.
És la nostra oportunitat. Pagarà per tot el que ha fet.
- Algú ha d'entrar al seu despatx… - Si no et fa res…
…i agafar-lo abans que el faci servir.
Bona sort demà al conclave.
- On eres? - Què t'ha dit l'Istredd?
Deixa't de ximpleries.
Oblida el que he dit.
L'Stregobor ha robat un llibre molt perillós,
i el vol fer servir.
I la Ciri.
Que comenci la melange!
Ho hem de resoldre i enxampar-lo aquesta nit.
Què és la melange?
Un ball.
És obligatori.
Per a mi també?
Sobretot per a tu.
Geralt.
- Com està la Ciri? - Fora de perill, de moment.
I si li poguessin treure el que la fa especial?
Els seus poders són innats. Ho saps prou bé.
I si pogués tenir una vida normal?
No sé què consideraria normal ella.
Només vull que estigui bé.
Hem d'immobilitzar l'Stregobor.
Els distrauré perquè et puguis escapolir.
El senyal serà "treva".
L'hi diré a l'Artaud.
Ho aconseguirem.
Bona sort.
Geralt, em volia disculpar.
- La Yen i jo tenim… - Segueix-me el corrent.
Estàs intentant recuperar la Yen. Ho negues?
Per què ho hauria de negar?
Sap que jo soc millor!
Demostra-ho.
No m'ho puc creure.
Collons!
Dona'm un cop de puny.
Una treva?
Merda!
MESTISSES
HUMANA SANG ELFA
L'Artaud va pet!
Això m'ho quedo, mestissa!
No hauries de ser aquí!
Sento interrompre.
Stregobor, ets un desgraciat.
La unitat mai no t'ha importat una merda, no?
Una simple cortina de fum per amagar el teu objectiu:
arrasar Aretusa.
Els teus no canvien mai.
I els nostres líders obliden i perdonen.
A mi la clemència no m'ha fet mai el pes.
Ni a mi.
Has estat ocupat, no?
Corrompent portals, segrestant novícies.
- Torturant noies per trobar la Ciri. - Això no t'incumbeix, Bruixot.
I aquella mocosa cintriana m'importa un rave.
Amb sort, és morta en una rasa.
Té més poder del que tu podries somiar.
O tu. No tens ni idea de què parles.
L'única amenaça és la teva sang bruta.
Ets un monstre que aviat tindrà el que es mereix, però la noia…
Segurament la noia abandonarà aquest món
a les teves pròpies mans mutants.
- Et mataré jo mateixa. - Prou!
Hem vingut quan hem vist que no hi éreu.
- Expliqueu-vos. - Sí.
Endavant.
L'Stregobor té una llista d'alumnes elfes
i les seves pertinences.
Les que han desaparegut aquest mes. La Nissa.
- L'Elisabet. - La Teryn.
Ha estat fent experiments, practicant control mental.
Què? Això és absurd!
Va intentar matar-me amb un portal trucat.
De debò us creureu el que diu?
Creiem que el seu objectiu principal és Cirilla de Cintra.
En teniu proves?
Sí.
Què espereu trobar?
El llibre dels monòlits, un antic volum èlfic.
Diuen que conté coneixements d'abans de la Conjunció.
Conté la clau de com van col·lidir les esferes.
I com els humans es podrien desfer dels elfs.
I el vas robar, no?
Vull deslliurar aquests passadissos dels de la teva índole? Sí.
- Però especular que… - Però res.
Són al·legacions greus.
Proposo retenir-lo fins que acabi el conclave
per poder celebrar un judici.
- Hi concordo. - Sí, és clar que sí.
Artorius?
T'has girat contra els teus en temps d'unitat, Stregobor.
No et puc fer costat.
No em toquis! Esteu bojos!
Tots.
Un enfilall de mentides!
L'amagaré per custodiar-lo.
Així no tornarà a caure en males mans.
Ens has salvat.
I tu també.
Anem a gaudir de la festa.
El trobarà a faltar.
Necessito una copa.
O dotze.
Un brindis!
Per la pau entre els mags del Nord!
- Per la pau! - Per la pau!
Demà tenim molta feina a fer.
Però la Tissaia i jo som optimistes quant al futur del Continent,
basant-nos en aquesta nit.
Per la pau!
I tot gràcies a la Yennefer de Vengerberg.
Per la Yen!
Per nosaltres.
I una vetllada quasi perfecta.
T'estimo.
És la primera vegada que m'ho dius.
No pot ser.
Ho acostumaves a pensar.
Però avui ho has dit.
Fes-me un petó.
Davant de tothom.
És la primera vegada que sortim.
I només vull que ens quedem sols.
Això també ho puc suportar.
Feia massa que no entraves en una banyera.
De debò ho hem aconseguit?
Costa de dir.
- No em puc treure la Filippa del cap. - Què vols dir?
Quan la vaig visitar a Redania, va dir que jo era una d'ells.
Però avui em volia al seu bàndol.
Al seu bàndol de què?
No m'ho ha dit.
Explica-m'ho tot.
Fem una volta? Soles.
- Tissaia. - Margarita.
M'encanten aquestes vetllades. A tu no?
Si és per la Ciri, no li posaràs les mans a sobre.
Tot al seu temps, Yen.
Però no te m'he endut per això.
Pobreta.
La Lydia van Bredevoort?
Diuen que té el cor trencat.
Seguiria el seu estimat on fos, fins a la mort si l'hi demanés.
Em preguntava si saps la veritat.
El que va passar entre la Tissaia i jo.
Em va dir que us vau distanciar. No me'n va explicar els detalls.
Costa guanyar-se la seva lleialtat.
I es perd fàcilment.
Cada vegada estàvem més unides.
Fins als dies que van precedir la guerra del Nord.
Sodden?
Vaig intentar convèncer la Tissaia de no anar-hi.
De no aliar-se amb el Vilgefortz.
De deixar que el Continent lluités sol. S'hi va negar.
- I vam guanyar. - A quin preu?
Penjaven d'un fil fins que vas recórrer a la màgia de foc.
Havien mort massa mags quan vas començar.
I tu també vas perdre, no?
La Tissaia no només seguia el Vilgefortz.
Lluitava per la Germandat.
Pel Nord, igual que ara.
Lluiteu en un vaixell que s'enfonsa.
No hi ha lloc per a la Germandat en el futur del Continent.
Té bones intencions, però la lleialtat a aquesta suposada llar
serà la seva perdició.
I la meva.
Per què has vingut si tan segura estàs que Aretusa està condemnada?
Perquè tu i jo no som com la Tissaia.
Trenquem les normes. El poder no ens fa por.
Encara hi ha esperança per a tu.
Ja hi ha qui col·labora amb Nilfgaard.
- Com sempre. - Digues el que vulguis.
Però si tu i la Tissaia seguiu així,
cap de vosaltres estarà millor que la pobra Lydia.
Enamorades d'un verí que us mata lentament.
Escolta, t'entenc.
De debò.
Però la Tissaia i jo hem superat bastants conflictes interns.
Demà triomfarem, igual que a Sodden.
I, encara que m'agradaria que te'ns haguessis unit,
tornarem a lluitar sense tu.
Quan demà el Nord s'uneixi, espero
que vegis que encara hi ha coses que val la pena protegir.
Gràcies per haver vingut.
Significa molt.
També significa molt per a nosaltres.
Potser només volia sembrar la discòrdia.
No seria la primera vegada.
Això explicaria l'amenaça del Dijkstra. Saben alguna cosa.
Per què no ho diu?
Allò de l'Stregobor no té res a veure amb Nilfgaard.
I per què tant d'interès en una maga que no parla?
No ho sé.
Com és que no parla?
No té mandíbula inferior. És una il·lusió.
Va ser una ferida terrible. Ja no pot parlar en veu alta.
- Només es pot comunicar per telepatia. - "La dona de la veu rara."
Ho va dir la Teryn.
- Encara tens el braçalet de la Tissaia? - És per aquí.
Em vaig trobar amb la Lydia a la galeria de la Glòria.
Les seves arracades eren del mateix material.
Què hi feies, allà dalt?
Quasi mato l'Stregobor.
Què?
Quasi.
Vaig pujar per poder estar tranquil.
No tot és
el que sembla.
No tot és
el que sembla.
La Primera Arribada.
Quan Jan Bekker van doblegar el Poder a la seva voluntat.
Va calmar les onades i va demostrar que la màgia no sempre és dolenta.
Aquell dia, Bekker va crear el que es coneixeria com "la Germandat".
És la meva obra preferida.
Marginats units sota un sol estendard.
Una història adient.
L'única part adient és la processó d'esdeveniments que he presenciat.
Això sí que es mereix un mural.
Es titularia
"Geralt abandona l'illa de Thanedd cargolant-se de riure."
Sigui com sigui,
esperava trobar el moment de parlar amb tu aquest vespre.
Juraria que tenim més en comú del que et sembla.
Dubto que tu i jo ens assemblem gaire.
Tots dos som marginats.
Igual que tu, jo no em puc definir com un simple home, mag o druida.
Per sobre de tot,
vaig ser orfe.
Em van abandonar en un cau a Lan Exeter.
Totes les criatures monstruoses del món van fer de mi el que van voler.
Homes, sobretot.
Em vaig tornar cruel.
I, abans de seguir sent un mutant infeliç,
vaig decidir ser fetiller.
Per rancor.
Vigila, Vilgefortz.
Que les semblances que busques no et portin massa lluny.
No et preocupis, Bruixot. Ja només tenim una altra cosa en comú.
Vaig deixar enrere aquell caparrut quan em vaig enamorar de la Tissaia.
Aquell sentiment de família, aquell vincle, em va canviar.
Sé que t'ha passat el mateix, amb la Yennefer de Vengerberg.
Sembla que saps un munt de coses.
Avisa'm quan m'equivoqui.
Com més es quedi la Yennefer a Aretusa, més forta serà la Germandat.
Podrem frenar els poders que amenacen el Continent.
T'ha atret mai l'art de la fetilleria, Geralt?
T'has plantejat mai quedar-te aquí?
Si vols protegir allò que estimes,
uneix-te'ns en la batalla que s'acosta.
La noia no estarà segura
i la teva… passivitat no la salvarà.
No em puc creure que la meva neutralitat indigni tothom.
Em sotmet a ofertes de pactes i acords i…
a lliçons sobre la necessitat de decidir i unir-me al bàndol correcte.
No soc el teu igual en aquest joc. O sigui que no, seguiré el meu camí.
Reaccionaré als esdeveniments. M'adaptaré als canvis del món.
Ho entenc, Bruixot. Però potser no n'hi haurà prou.
Només hi ha una manera de no perdre-la.
I si em nego a unir-me a tu?
Tant se val on vagis o què facis,
sempre hi haurà enemics esperant-te.
La Tissaia em va dir que havien estat junts.
El primer amor.
No s'oblida mai, no?
Si no et fa res…
No, i ara.
Bona sort demà al conclave, Bruixot.
"La batalla que s'acosta"?
Em va donar suport per assegurar la pau.
Potser li va semblar impossible.
Fòssils escarlates.
Protegeixen els éssers estimats
o les propietats de valor.
Només se'n troben a les mines de l'oest de Redania.
Allà és on hi havia aquell castell.
Geralt, el mural. La Primera Arribada.
El portal m'hi va dur quan em van atacar.
- Una muntanya negra i el mar. - L'obra preferida del Vilgefortz.
Va regalar la joia a la Tissaia i segur que a la Lydia també.
Està enamorada d'ell.
"Un verí que et mata lentament."
- No era l'Stregobor. - És el Vilgefortz.
[llengua antiga]
- Què fas? - Busco la Tissaia.
- He de saber si corre perill. - No tenim temps.
No l'abandonaré.
Obre'ns pas.
[llengua antiga]
Hauries d'haver escollit un bàndol.
Subtítols: Maria Romero Soronellas