Endelig alene.
For en kveld.
Jeg hørte at de hadde afrodisiakum i vinen.
Er du overrasket?
Så du hva Sabrina hadde på seg?
-Hun er eldre enn meg… -Yen.
Jeg er bare glad for at det er over.
Er du sikker på dette?
Er du?
Jeg vet ikke hva jeg ønsker mer, å rive av meg kostymet
eller kjøre Stregobor gjennom nærmeste isskulptur.
Hun henger på ham.
Den hvite ulven.
Takk for at du kom.
-Er det alltid så mye stirring? -Nei.
Det er for oss.
Bli vant til det. De følger med på oss hele kvelden.
Så bra.
Du bør kjenne området før vi går inn.
Der borte har vi Sabrina Glevissig og Marti Sodergren.
De er lidenskapelige.
Ved fontenen står Margarita Laux-Antille, nåværende rektor, og Keira Metz.
Kort lunte.
Vi har Carduin, Bianca, Marquard, Detmold og broren hans Drithelm,
Radcliffe den motbydelige,
Artaud Terranova, god magiker, bedre til å drikke,
Vilgefortz, som har vokst på meg, Tissaia de Vries, som du allerede kjenner,
og Gerhart av Aelle, den eldste levende trollmannen.
-Hvordan skal jeg huske alle navnene? -Gikk ikke du på Oxenfurt?
Ikke tenk på det engang.
Jeg ga deg mitt løfte.
Hun er trygg i Loxia til daggry.
Når det er over og den ekte konklaven begynner,
gjør vi det.
I kveld handler det om å slappe av. Og spre vennlighet på en perfekt kveld.
-Oppfør deg. -Jeg oppfører meg alltid.
Husker du ikke festen min i Rinde?
Ikke si noe om forheksede pinnsvin og Overraskelsens lov.
-Det var komplisert. -Dette er enkelt.
Ballet må foregå uten problemer,
så vennligst ikke spis som en utsultet ghoul.
Og hvis noen ber om å snakke med deg, må du akseptere det, og raskt.
Og uansett hvor latterlig noen er kledd, ikke stirr.
Yennefer.
Og witcheren hennes. Vi har ikke hatt gleden ennå.
Dette er Sabrina Glevissig fra Ard Carraigh, en venn fra skolen.
Vi har tatt imot vår andel av spioner, tyver og mordere i Aretuza,
men aldri en witcher.
Yen har gjemt deg altfor lenge.
Du ser sulten ut. Vil du smake?
Hva synes du, witcher?
Yen ser veldig fin ut i kveld. Ikke sant?
Han lyver ikke engang. Så kjedelig.
Sabrina, ikke behandle gjesten slik. Han har så lite erfaring med telepati.
Hvorfor tok du med kjæledyret ditt, om vi ikke skulle…
…leke med ham?
Kan du hente en drink, kjære?
Det er en god idé.
Hva tror du at du driver med?
-Vet du hva som er bedre enn sex? -Hva?
Å plage Frelseren av Sodden.
Alt er ikke
Som det ser ut
Vakker kvinne om dagen
Leppene hennes er søte
Ordene hennes triller
Et beist om natten
Kjærligheten min letter
Tennene hennes er klare til drap
Jeg kysser min kjære…
Philippa, for en overraskelse.
Har du fanget noen mus i kveld?
Vilgefortz. Tissaia.
Der er du. Takk og lov.
-Jeg ville aldri gått glipp av det. -Velkommen.
Husk at du må bygge broer med Artorius også, ikke bare Stregobor.
Mens vi deler landlige analogier, har du fått revet noen gjerder?
Som resten av snobbene her…
Jeg håper hun oppfører seg. Det er ikke rom for feil i kveld.
-Tissaia… -Hva?
Stol på det du ser.
Gi Yen et par timer på å irritere alle.
Unnskyld meg.
-Dijkstra. -Flytt deg, magiker.
Det må finnes en grunn til det.
Philippa, jeg burde skjelt deg ut for å ha overtatt witcherens tid.
Geralt av Rivia, så godt å ha en ikke-magisk bror her,
og en ikke-adelig, om du vil.
Alt er ikke
Som det ser ut…
Jeg må snakke med witcheren alene.
Mann til mann.
Typisk Dijkstra.
Du vet at de to blir et problem i morgen.
Bare en tosk ville stole på en spion og magikeren hans.
-De er ikke verdt bryet. -De pønsker på noe.
Det er forventet, men jeg håper
de gir oss nok sladder til å fortjene invitasjonen.
Jeg elsker å se deg tenke.
Men jeg hadde så mye mer å si.
Vi kommer tilbake til det.
Alt er ikke
Som det ser ut
…ikke bare på kontinentet, men i Aretuza.
Denne konklaven samler kanskje magikerne, men den kan ikke endre det uunngåelige.
Det er lurt å droppe nøytralitet og velge en side.
Redania er ditt eneste håp for å holde løveungen trygg.
Bruk enkelt språk, Dijkstra. Husk at du snakker til en ikke-adelig.
Gi oss jenta før det er for sent.
Nei. Unnskyld meg.
-Alt er ikke som det ser ut… -Jævla drittsekk.
Alt er ikke som det ser ut…
Takk du kom i kveld. Det betyr alt for oss.
Herregud, jeg er glad for å se deg. Jeg må snakke med deg.
Tissaia sa at de var sammen som unge magikere.
Første kjærlighet. Den forsvinner aldri.
-Hvis du ikke har noe imot det… -Selvsagt ikke.
Lykke til på konklaven i morgen, witcher.
-Hvor har du vært? -Hva sa Istredd?
Vi har ikke tid.
Blandingen begynner straks.
-Kom igjen. -Nå!
-Artaud. -Keira.
Yennefer.
Hva er "blandingen"?
Det er en dans.
Den er ikke valgfri.
Geralt.
Koser du deg i kveld?
Bra.
Witcher.
Jeg har ventet på å få tak i deg hele kvelden.
Jeg studerte som slangemenneske. Jeg er ganske tøyelig.
Jeg håper på din støtte i morgen, Artorius.
Kanskje. Selv om jeg ikke har glemt fortiden din.
I likhet med kongene som venter på en prinsesse.
Jeg har andre prioriteter. Jeg er her for å hjelpe.
Å prøve å forutse hva Yennefer av Vengerberg vil gjøre,
er som å se etter en svart katt i en kullkjeller.
De er bekymringsfulle.
-Har du smakt på vinen? -Jeg er ikke tørst.
Geralt.
Istredd.
Er det ikke nakkeknuseren.
Jeg skylder deg en unnskyldning.
-Kanskje en drink senere? -Jeg kan ikke.
Jeg skal bli gravid i kveld.
Spennende tider i vente, ikke sant?
Det er godt å se deg, Triss.
I like måte.
-Hvordan har Ciri det? -Hun er trygg. Enn så lenge.
-Du var rå. -Takk.
Det var fantastisk.
Geralt.
Vidunderlig!
Artaud, har du smakt på vinen i kveld?
-Du kjenner meg for godt. -Du er klar for en til.
Du prøver å vinne Yen tilbake. Benekter du det?
Hvorfor faen skulle jeg gjøre det? Hun vet at jeg er den beste mannen!
Så bevis det.
Utrolig.
Pyse.
Witchere!
Jeg lovte Yen å ikke ødelegge kvelden.
-Ødelegg ham! -Så det skal jeg ikke.
Våpenhvile?
Faen!
Hvem ga ham champagne?
Artaud er drita igjen!
-En slåsskamp var et kreativt valg. -Innrøm at du elsket det.
Den var blant topp tre av dueller til min ære.
Det var en ære å slåss for hjertet til Yennefer av Vengerberg.
Og jeg håper å slåss mye mer med deg.
-Med meg eller mot meg? -Det kommer an på kvelden.
Jeg vil ikke miste deg, Yen.
Men du har meg.
Natten tar slutt.
Alt tar slutt.
Og nå, for å avslutte denne fantastiske kvelden,
en skål!
For fred blant magikere i nord!
For fred!
Det er mye å gjøre i morgen.
Men Tissaia og jeg er optimistiske for kontinentets fremtid,
basert på det vi har sett her i kveld.
For fred!
Og vi har Yennefer av Vengerberg å takke.
For oss.
Og en nesten perfekt kveld.
-Vi vant. -Det var bra.
Hva nå?
For en kveld.
-Jeg kan ikke tro at de trodde oss. -Opptredenen var overbevisende.
Det var bra. Philippa fulgte ballsalen som en hauk.
Hun gjør det naturlig.
Vi var ikke de eneste som planla noe. Jeg så det fra vi kom inn.
Syrin og stikkelsbær. Det tåler jeg.
Er du sikker på dette?
Er du?
-Skjuler vi fortryllelsen? -For høflighetens skyld.
Ja, her er de.
Jeg vet ikke hva jeg vil mer, rive av meg kostymet
eller kjøre Stregobor gjennom nærmeste isskulptur.
Jeg hater jævelen like mye som deg.
-Men vi må gjøre ting annerledes. -Den nærmeste gaffelen.
Eller heller enn å drepe et ansett medlem av Brorskapet foran hele nord,
venter vi.
Vi ser etter bevis i kveld.
Vi avslører Stregobor på konklaven i morgen.
Han stilles for retten.
Frem til da må vi være greie, om den du vet skal ha en fremtid her.
Jeg så hva han gjorde mot de jentene. Jeg drar ikke før jeg vet at hun er trygg.
Jeg forstår det. Men Geralt,
stol på meg.
-Er det alltid så mye stirring? -Nei. Det er for oss.
Bli vant til det. De følger med på oss hele kvelden.
Bra.
Alt er ikke
Som det ser ut
Vakker kvinne om dagen
Leppene hennes er søte
Ordene hennes triller
Et beist om natten
Kjærligheten min letter
Tennene hennes er klare til drap
Jeg kysser min kjære…
Philippa, for en overraskelse.
Fanget noen mus i kveld?
Du vet at jeg lever av å fange hemmeligheter.
Jaskier fortalte meg det.
Godt forsøk, forresten.
-Du bør vite at jeg ikke er lett å lure. -Selvsagt.
Marti Sodergren hadde et afrodisiakum i vinen for mange timer siden.
-Litt kaviar? -Kaviaren er en illusjon.
Akkurat som resten av snobbene og løgnerne her.
Mer som et nymfomanhi.
Jeg fikk litt av en hilsen fra Sabrina Glevissig tidligere.
Det Sabrina viste deg, var barnslig.
Kom.
Vil du ha én orgasme eller flere?
Alt er ikke
Som det ser ut
Du holder øye med witcheren.
Jeg er lei for det som skjedde med Codringher og Fenn.
Jeg er overrasket over at du ikke har hørt det,
siden du har sporet magikeren så flittig.
Du mener Rience. Tror du hans mester er her?
Godt forsøk, Geralt.
-Men jeg er ikke like løsmunnet som andre. -Og likevel er du her.
-Det må være en grunn til det. -Jeg kan si det samme om deg.
Philippa, jeg burde skjelt deg ut for å ha overtatt witcherens tid.
Geralt av Rivia, så godt å ha en ikke-magisk bror her.
-Det er ikke rom for feil i kveld. -Tissaia.
Stol på det du ser. Gi Yen et par timer på å irritere alle.
Jeg lover ingenting.
Snakker om sola.
Så skinner hun.
Philippa.
Tissaia.
Vilgefortz.
Og Yennefer av Vengerberg.
For en glede å se deg igjen.
Vil du ta en spasertur? Alene.
Konklaven kan føre magikerne sammen. Den kan ikke endre det uunngåelige.
Det brygger til krig. Ikke bare på kontinentet, men her i Aretuza.
Det er forrædere som snart vil vende sin lojalitet til Nilfgård og ikke nord.
Det er lurt å droppe nøytralitet og velge side eller risikere å miste alt.
Redania er ditt eneste håp for å holde løveungen trygg.
Bruk enkelt språk, Dijkstra. Husk at du snakker til en ikke-adelig.
Gi oss jenta før det er for sent.
Nei. Unnskyld meg.
Jævla drittsekk.
Du er ansatt og bør oppføre deg som en…
Slakter.
Jeg lurte på om jeg fikk se deg igjen.
Jeg lurte på om jeg fikk se hodet ditt på en stake.
Jeg er såret, Geralt.
Det var tross alt ikke jeg som stakk dolken inn i stakkars Renfri.
Du skal betale for alt du har gjort.
Jeg redder kontinentet.
Fjerner de dødelige skapningene som truer oss alle, ikke ulikt deg.
Jeg er ikke som deg.
Så vis meg det, witcher.
Jeg vil se hvor ulike vi er.
Alt er ikke
Som det ser ut
Takk for at du kom. Det betyr alt.
-Så fint å se deg. Vi må snakke. -Hva skjer?
Det er en gjenstand, Monolittenes bok, gammel alvetekst.
-Aldri hørt om den. -Man lærte det nok ikke på Aretuza.
Den som har den, kan reise gjennom tid og rom.
-Hvordan da? -Jeg vet ikke. Det bør være umulig.
Men Triss og jeg sporet boken hit, og Stregobor har den.
Vi vet hvor han gjemmer den.
Jeg fortalte Istredd at du ble angrepet i illusjonen.
Nå har vi sjansen. Vi kan ta ham for alt han har gjort.
Noen må til kontoret uten å bli sett…
Om det går bra.
…og hente boken før han bruker den.
Lykke til på konklaven i morgen.
-Hvor har du vært? -Hva sa Istredd?
Vi har ikke tid til det.
Glem det jeg sa.
Stregobor har stjålet en veldig farlig bok
og har planer med den.
Og for Ciri.
Blandingen begynner straks.
Vi må finne ut av det og ta ham i kveld.
Hva er "blandingen"?
Det er en dans. Den er ikke valgfri.
-Selv for meg? -Spesielt for deg.
Geralt.
-Hvordan har Ciri det? -Hun er trygg. Enn så lenge.
Hva om noen kan ta bort det som gjør henne spesiell?
Kreftene hennes er medfødte. Det bør du vite godt.
Hva om hun kan få et normalt liv?
Jeg vet ikke hva Ciri anser som "normalt". Jeg trenger bare at hun overlever dette.
Vi må få stanset Stregobor.
Jeg skaper en distraksjon så du kan snike deg vekk.
Signalet vil være "våpenhvile".
Jeg sier det til Artaud.
Vi klarer dette. Lykke til.
Jeg beklager.
-Yen og jeg hadde viktige ting… -Følg meg.
Du prøver å vinne Yen tilbake. Benekter du det?
Hvorfor faen skulle jeg gjøre det? Hun vet at jeg er den beste mannen!
Bevis det.
Utrolig.
Guder!
Slå meg nå.
Våpenhvile?
Faen!
HALVBLODS
MENNESKE HALVBLODSALV
Artaud er drita igjen!
Jeg tar den, halvblods!
Du hører ikke hjemme her!
Jeg hater å avbryte.
Stregobor, din lille dritt.
Du brydde deg aldri om samhold.
Bare et tåketeppe for å skjule det du kom for å gjøre.
Jevne Aretuza med jorden.
Sånne som deg endrer seg aldri. Men våre tankeløse ledere bare tilgir.
Nåde er ikke min greie.
Eller min.
Du har jobbet hardt.
-Korrupte portaler, kidnapping av noviser. -Tortur av kvinner for å komme til Ciri.
Dette angår deg ikke, witcher.
Jeg gir faen i drittungen fra Cintra. Med hell ligger hun død i en grøft nå.
Drittungen har mer krefter enn du kan drømme om.
Eller du kan drømme om. Du aner ikke hva du har å gjøre med.
Din eneste trusselen er ditt skitne blod.
Du er et monster som snart straffes. Men jenta…
Jenta vil sannsynligvis forlate denne verdenen
ved dine mutanthender, Slakter.
-Jeg dreper deg selv. -Stopp!
Vi kom så snart vi innså at dere var borte.
-Nå er det på tide å forklare. -Ja.
Vær så snill.
Stregobor har ført en liste over alveelever og deres eiendeler.
De som forsvant denne måneden. Nissa.
-Elisabet. -Teryn.
Han har gjort eksperimenter. Drevet med tankekontroll.
Hva? Det er absurd!
Han prøvde å drepe meg i en defekt portal.
Tror dere på alt hun sier?
Vi tror hans endelige mål er Cirilla av Cintra.
-Har dere bevis? -Ja.
Hva forventer du å finne der?
Monolittenes bok.
En eldgammel alvebok som skal inneholde kunnskap fra før konjunksjonen.
Nøkkelen til hvordan menneskenes sfære kolliderte med alvene.
Enda viktigere, hvordan mennesker kan bli kvitt alver.
Og du stjal den. Ikke sant?
Vil jeg tømme dette stedet for deg og ditt slag? Ja.
-Men å spekulere i… -Men ingenting.
Dette er alvorlige anklager.
Stregobor bør holdes til konklaven er over, og vi kan få en full rettssak.
-Jeg er enig. -Selvsagt er du det.
Artorius?
Du har vendt deg mot dine egne i en tid med samhold, Stregobor.
-Jeg kan ikke støtte deg. -Slipp meg! Dere tar feil!
Alle sammen!
En haug med løgnere!
Jeg gjemmer denne så den er trygg.
Passer på at den ikke havner i feil hender.
Du reddet kvelden.
Og du også. La oss gå og nyte festen.
Hun vil savne dette.
Jeg trenger en drink.
Eller 12.
En skål!
For fred blant magikere i nord!
-For fred! -For fred!
Det er mye å gjøre i morgen,
men Tissaia og jeg er optimistiske for kontinentets fremtid,
basert på det vi har sett her i kveld.
For fred!
Og vi har Yennefer av Vengerberg å takke!
For Yen!
For oss.
Og en nesten perfekt kveld.
Jeg elsker deg.
Det er første gang du sier det.
-Det er ikke mulig. -Du pleide å tenke det.
I kveld sa du det faktisk.
Du kan kysse meg nå.
Foran alle.
Det er vår første kveld ute sammen. Og jeg tenker bare på å få deg alene.
Dette tåler jeg også.
Det tok for lang tid å få deg tilbake i et badekar.
-Klarte vi det faktisk? -Det er vanskelig å si.
-Jeg kan ikke få Philippa ut av tankene. -Hva mener du?
Da jeg besøkte henne i Redania, sa hun at jeg var en av dem.
Men i kveld er det som om hun ville ha meg på sin side.
-Hennes side av hva? -Det sa hun ikke.
Fortell meg alt.
Vil du ta en spasertur? Alene.
-Tissaia. -Margarita.
Jeg lever for slike kvelder. Hva med deg?
Hvis dette handler om Ciri, får du ikke tak i henne.
Alt til sin tid.
Men det var ikke derfor jeg dro deg vekk.
Stakkars.
Lydia van Bredevoort?
Hjertesyk, har jeg hørt.
Hun ville fulgt kjæresten overalt, selv i døden hvis han ba henne om det.
Jeg lurte på om du visste sannheten.
Hva som skjedde mellom meg og Tissaia.
Tissaia sa at vennskapet tok slutt. Hun sa aldri noe mer.
Lojaliteten hennes er tøff å få.
Og tøff å tape.
Vi vokste bare nærmere hverandre. Frem til dagene før den første nordkrigen.
Sodden?
Jeg prøvde å overbevise Tissaia om å ikke dra.
Å ikke alliere seg med Vilgefortz.
Å la kontinentet kjempe sin egen umulige kamp. Hun nektet.
-Og vi vant. -Men hva koster det?
De hang i en tynn tråd til du brukte ildmagi.
For mange magikere var tapt før du begynte.
Og du tapte også.
Tissaia fulgte ikke bare Vilgefortz.
Hun kjempet for Brorskapet. For nord, som vi gjør nå.
Dere kjemper på et synkende skip.
Brorskapet har ingen plass i kontinentets fremtid.
Tissaia har gode hensikter, men lojalitet til dette stedet blir slutten for henne.
Og min også.
Si meg, hvorfor kom du i kveld, om du er sikker på at Aretuza er fortapt?
Fordi du og jeg ikke er som Tissaia.
Vi bryter reglene. Vi er ikke redde for makt.
Det er håp for deg.
Forrædere jobber allerede med Nilfgård.
-Som de alltid har gjort. -Se det du vil se.
Men hvis dere holder dere til denne planen,
vil ingen av dere få det bedre enn stakkars Lydia.
Forelsket i en gift som dreper dere sakte.
Jeg hører deg.
Det gjør jeg.
Tissaia og jeg har holdt ut mye uenighet i Brorskapet.
Vi skal seire i morgen. Akkurat som på Sodden.
Selv om jeg skulle ønske du var med på slagmarken den dagen,
vil vi kjempe uten deg igjen.
Når nord forenes i morgen, håper jeg
du ser at det fortsatt er noen ting det er verdt å beskytte.
Takk for at du kom.
Det betyr alt.
I kveld betyr alt for oss også.
Kanskje hun bare ville starte drama.
Det hadde ikke vært første gang.
Det forklarer Dijkstras advarsel. De vet tydeligvis noe vi ikke vet.
Hvorfor ikke si noe?
Det vi anklaget Stregobor for, angår ikke Nilfgård.
Hvorfor interessen for en stum magiker?
Jeg vet ikke.
Hvorfor snakker ikke Lydia?
Underkjeven hennes er en illusjon. En mesterlig en.
Hun ble fryktelig skadet. Og nå kan hun ikke lenger snakke høyt.
-Bare kommunisere telepatisk. -"Kvinnen med den rare stemmen."
Noe Teryn sa.
-Har du fortsatt Tissaias armbånd? -Her et sted.
Jeg gikk forbi Lydia på vei til Hedersgalleriet.
-Øredobbene hennes var laget av det samme. -Hva gjorde du der oppe?
Etter jeg nesten drepte Stregobor.
-Etter hva? -Nesten.
Jeg forlot ham så jeg kunne få litt fred.
Alt er ikke
Som det ser ut
Alt er ikke
Som det ser ut
Den første landgangen. Da Jan Bekker bøyde kraften til sin vilje.
Han roet bølgene og beviste at magi ikke må være ond eller ødeleggende.
Han dannet det som ville bli kjent som "Brorskapet" den dagen.
Det er favorittverket mitt. Utstøtte forenes under en felles fane.
En passende historie.
Den eneste passende delen er hendelsene jeg var vitne til i kveld.
Den har vært et maleri verdig.
Den ville hett:
"Geralt forlater Thaneddøya mens han rister av latter."
Mulig det. Men jeg håpet å få tid til å snakke med deg i kveld.
Vi har mer til felles enn du tror.
Jeg tviler på at parallellene mellom oss er helt parallelle.
Vi er begge utstøtte.
Som deg kan jeg ikke definere meg som menneske, magiker eller druide.
Mest av alt var jeg foreldreløs.
Forlatt til å dø i en rennestein i Lan Exeter.
Jeg ble kastet rundt i en ond verden av de verste monstrene du kan se for deg.
Mest mennesker.
Til jeg ble grusom.
I stedet for å forbli en uønsket mutant, valgte jeg å bli trollmann.
På trass.
Vær forsiktig, Vilgefortz.
Pass på at likhetene du så desperat leter etter,
ikke går for langt.
Ikke vær redd, witcher. Vi har bare én likhet igjen.
Jeg forlot den sta gutten den dagen jeg forelsket meg i Tissaia.
Det båndet, følelsen av familie, forandret meg.
Jeg vet det samme har skjedd med deg og Yennefer av Vengerberg.
-Du vet visst mye. -Si fra når jeg når sier noe feil.
Jo lenger Yennefer blir i Aretuza, jo sterkere blir Brorskapet.
Jo større sjanse for å stoppe kreftene som truer kontinentet.
Har du noen gang følt deg tiltrukket av trolldomskunsten, Geralt?
Har du vurdert å bli her med henne?
Hvis du vil beskytte det du elsker, bli med på vår side i slaget i vente.
Barnet er ikke trygt lenge,
og passiviteten din er ikke et våpen som kan redde henne.
Nøytraliteten min terger mange.
Den får folk til å tilby pakter og avtaler
og foredrag om nødvendigheten av å ta et valg og bli med på riktig side.
Jeg er ikke din likeverdige partner. Så nei, jeg skal fortsette på min vei.
Jeg skal reagere på hendelser. Jeg tilpasser meg verden.
Jeg forstår, witcher. Men det er kanskje ikke nok.
Det er én måte du aldri kan miste henne.
Om jeg nekter å bli med deg?
Uansett hvor du går, hva du gjør, vil det alltid være fiender som venter.
Tissaia sa at de var sammen som unge magikere.
Første kjærlighet. Den forsvinner aldri.
-Hvis du ikke har noe imot det… -Selvsagt ikke.
Lykke til på konklaven i morgen, witcher.
"Slaget i vente"?
Vilgefortz oppfordret til konklaven for å sikre fred.
Kanskje han ikke trodde det var mulig.
Skarlagensammonitt.
Den skal beskytte den man elsker. Eller verdifull eiendom.
Skarlagensammonitt finnes bare i gruvene i Vest-Redania.
Det var der jeg fant jentene i slottet.
Maleriet. Den første landgangen.
Det var der jeg ble angrepet i portalen. Det var et svart fjell med vann under.
Vilgefortz' favorittmaleri.
Han ga Tissaia armbåndet. Han ga nok Lydia smykkene.
Hun er forelsket i ham. "En gift som dreper deg sakte."
-Det var ikke Stregobor. -Vilgefortz.
-Hva gjør du? -Ser etter Tissaia.
-Jeg må se om hun er i fare. -Vi har ikke tid.
Jeg forlater henne ikke. Sørg for at stien er åpen.
[snakker oldspråk]
Du burde valgt side, witcher.
Tekst: Trine Friis