‫היית צריך לבחור צד, מכשף.‬
‫קדימה!‬
‫בצד הרדני.‬
‫זוזו כבר! קדימה!‬
‫יום חדש מפציע, גראלט מריוויה.‬
‫בחיי, אם תגיד עוד מילה…‬
‫לא אוכל לתת לך לעזוב‬ ‫עד שנעשה את הדבר שלשמו הגענו.‬
‫הנח את נשקך.‬ ‫אני לא רוצה לבקש מהבחורים לשכנע אותך.‬
‫קדימה!‬
‫היית אחד מאיתנו, רדקליף.‬ ‫למה לבגוד באחווה? עזוב אותי!‬
‫אז אני אסיר?‬ ‫-יש לך מושג מה אתה עושה?‬
‫אנחנו רוצים רק את הקוסמים.‬
‫להחזיק בך זה יותר עניין של מחווה.‬
‫אחרי הכול, אני חושב עלינו כבני ברית.‬
‫איתי, מכאן!‬
‫בסדר. אני אציית.‬
‫אבל הרשה לי לתת לך עצה.‬
‫לתקוף קוסמים בביתם שלהם בזמן אספה,‬ ‫זו התאבדות.‬
‫קוסמים רבים כבר הצטרפו אלינו, מוטנט.‬
‫קדימה! תשתקו!‬
‫תורידי את הידיים!‬ ‫-תבוא בשקט, ארטוד.‬
‫כמה שילמת לכלבים האלה, קירה?‬
‫למענך, אני בהחלט מקווה‬ ‫שגם ינפר תבחר בצד הנכון.‬
‫סירי.‬
‫בוגדים באחווה, אתם עוד תקבלו את המגיע לכם.‬
‫גראלט.‬ ‫-בבקשה!‬
‫אתם כבר לא כל כך חזקים‬ ‫עם דימריטיום על הידיים, נכון?‬
‫איך יכולתם לעשות זאת?‬
‫אתם בוגדים!‬ ‫-קדימה!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫זוז, זקן!‬
‫תבדקו את החדרים הצדדיים!‬
‫תפרצו את הדלת!‬
‫תבדקו את החדרים משמאל!‬
‫תמצאו את הבלונדינית!‬
‫לאן היא הלכה, לעזאזל?‬
‫סירי.‬
‫אני רק…‬ ‫-אני יודע מה עשית, רדוביד.‬
‫יסקייר, לא הבנת נכון.‬
‫לא הבנתי נכון? איזה חלק?‬
‫את החלק בו העמדת פנים שאתה אוהב אותי,‬
‫או את החלק שבו ניסית לחטוף‬ ‫נערה צעירה הנמצאת תחת השגחתי‬
‫בעודי ישן?‬
‫זה יקל על כולנו אם היא תבוא לרדניה.‬
‫לא אהיה נתון יותר למרותו של דיקסטרה.‬ ‫-והנה זה.‬
‫איך אתה יכול לחשוב שרגשותיי כלפיך היו שקר?‬ ‫-כי זה מי שאתה, רדוביד.‬
‫עמוק בפנים.‬
‫חשבתי שראיתי מבעד למסכה שלך.‬
‫מסתבר שלא היה דבר מאחוריה.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫סירי.‬
‫אוי, סירי.‬
‫סירי!‬
‫סרטי זרוע הם תוספת נחמדה.‬
‫זה עוזר לנו לדעת מי בצד המנצח.‬
‫אסירים?‬
‫בוגדים. מפוזרים ברחבי חצרות הצפון.‬
‫מרגלים המחלישים אותנו‬ ‫למען מצעד הניצחון של נילפגארד.‬
‫כולם בוגדים?‬ ‫-לא.‬
‫רק וילגפורץ וחבר מרעיו.‬
‫השאר יהיו עדים.‬
‫זוהי מתקפה כנגד כוחות הקסם.‬
‫כנגד כולנו.‬
‫רדניה מבקשת ל…‬
‫תסתום את הפה!‬
‫אז אם הם באמת כאן כדי להיות עדים,‬
‫אז מדוע הם כבולים בדימריטיום?‬
‫להגנתנו.‬
‫יש לנו ראיות רבות לכך‬ ‫שווילגפורץ תומך בנילפגארד.‬
‫אנחנו רוצים להישמע.‬
‫האחווה זקוקה לעזרתנו‬ ‫כדי לעקור את הנגעים הבוגדניים הללו.‬
‫אם כך, מדובר במשפט?‬
‫לא.‬
‫בטיהור.‬
‫- המכשף -‬
‫זה מאוחר מדי.‬
‫לא היית צריכה להשאיר את הנערה לבדה.‬
‫מקומה עם אדוני.‬
‫לידיה.‬
‫ואת, מקומך בעפר.‬
‫את כנראה שונאת מאוד את מה שנשאר מפנייך‬ ‫אם את קוראת עליי תיגר.‬
‫היית נהדרת בזמנך.‬
‫אך הזמן הזה חלף.‬
‫אדוני העניק לי כוח מעבר ל…‬
‫כוח… מעבר ל…‬
‫ינפר.‬
‫תיאבקי כמה שאת רוצה.‬
‫גורת האריות תיכנע לרצונו של אדוני.‬
‫הפחדן ההוא, וילגפורץ?‬
‫לעולם לא.‬
‫לא תוכלי להגן עליה אם את מתה.‬
‫יש הפיכה, ין.‬ ‫קיוויתי שאיסטרד והאחרים הגיעו לכאן.‬
‫זה אומר שאוכל לסמוך עלייך‬ ‫שתעזרי לי להגן על סירי?‬
‫לא מספיק להגן עליה.‬
‫את בוודאי יודעת זאת.‬
‫אני יודעת.‬
‫היא תצליח לשלוט בכוחה‬ ‫רק אם תצליח לשלוט בעצמה.‬
‫איתנו, סירי תמצא את גורלה ותגשים אותו.‬
‫גורלה שוכן עם וילגפורץ.‬
‫דמה יעניק לו…‬
‫מאומה.‬
‫עליי להגיע לסירי.‬
‫מכאן. אני אמצא את טיסאיה.‬ ‫היא תדע מה לעשות.‬
‫סוף סוף, המנהלת שלנו.‬
‫טיסאיה, תודה לאלים שאת בטוחה.‬ ‫-סדרי את זה בבקשה.‬
‫קירה! רדקליף! למה היא לא באזיקים?‬
‫כי אמרתי להם שאמיס את פניהם‬ ‫אם הם ייגעו בי.‬
‫לא יהיו פה שום המסות פנים.‬
‫עטפתי את הממלכה הקטנה שלך בכישוף כובל חזק.‬
‫כן, אני מרגישה אותו.‬
‫מ"ספר השמש השוקעת". אני כתבתי את הספר הזה.‬
‫כולנו מודים שאת הקוסמת החזקה מכולם.‬
‫ליבה הפועם של ארטוזה,‬ ‫לאן שתלכי, תלך האחווה בעקבותייך,‬
‫ולכן אנחנו נהיה אדיבים.‬
‫היא לא תאמין לשקריך.‬
‫המהלך העצוב שלך‬ ‫לשים את כל הקוסמים בשירות ויזימיר.‬
‫אם תכה אותו, לא תחיה עד השקיעה.‬
‫אין צורך.‬
‫יש לנו דיווחים על שערים‬ ‫המגשרים בין המקום הזה לבין נילפגארד.‬
‫שעריו של וילגפורץ.‬
‫למה שמישהו כאן יאמין לך?‬
‫תקשיב, אנחנו יודעים שזיהמת את האחווה‬
‫בכך ששלחת את ריינס, המנוול הזה,‬ ‫לעשות את העבודה המלוכלכת שלך.‬
‫ריינס גורש לפני שנים.‬
‫האומנם?‬ ‫-תסתום את הפה, רדקליף!‬
‫ומה לגביך, מכשף?‬
‫מה האינטרס שלך? אתה חלק מהטירוף הזה?‬
‫לא.‬
‫ואינני חושב גם שההאשמות מטורפות.‬
‫ידעת שזה עומד לקרות.‬
‫הודית בזה אתמול בלילה.‬
‫קודם סטרגובור, עכשיו וילגפורץ?‬ ‫מי הבא בתור?‬
‫הכוחות המאיימים על היבשת,‬
‫פיליפה ודיקסטרה,‬ ‫הם אלה שצריכים לעמוד כאן למשפט.‬
‫לא אכפת לי מהפוליטיקה של האחווה.‬
‫יש ערפל לא טבעי במפרץ.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מישהו משתמש בקסם כדי להסתיר ספינות.‬
‫אינכם מבינים?‬
‫זה צבא רדני.‬
‫שהגיע לתמוך בבגידה שלהם.‬
‫להשמיד את כל מה שעבדנו למענו.‬
‫עליי לתת לאפלגאט פרס גדול.‬
‫טיסאיה, עלייך להסיר את הכישוף הכובל.‬
‫את רק תעכבי את הבלתי נמנע.‬
‫וילגפורץ ייחשף היום.‬
‫היא מזלזלת בך‬ ‫בגלל מה שנאלצת לעשות בסודן היל.‬
‫מי שהם לא יהיו,‬
‫הם מתקרבים.‬
‫תסירי את הכישוף הכובל.‬ ‫-תשתיקו אותו!‬
‫סברינה, מהר!‬ ‫-פאק.‬
‫עצרו אותה!‬
‫מוות לרדניה.‬ ‫-לא!‬
‫אין מה למהר, גראלט.‬
‫היה סמוך ובטוח, אם אתה מחפש את הנערה,‬
‫איחרת את המועד.‬
‫מכשף מזדיין!‬
‫דיקסטרה!‬
‫גראלט.‬
‫בוא לא נעשה שום דבר פזיז.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אני אגיד לך לאן לקחנו אותה.‬
‫אי אפשר להאשים אותי שניסיתי.‬
‫אתה לא תצא מזה בשלום.‬
‫יש לי 50 איש בסירות האלה.‬
‫אני מקווה שאחד מהם הוא ספר מנתח.‬
‫הייתי צריכה לדעת, חברה.‬
‫לא. היית צריכה לשים לב יותר, חברה!‬
‫סיימתי פה.‬
‫אנחנו נמשיך מכאן, טיסאיה.‬
‫אל תחזרי הנה לעולם.‬
‫וילגפורץ!‬
‫נוכל לחסל את הרדנים‬
‫אם נאחד את התוהו שלנו ונלכוד אותם במנהרות.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫הסקויאטל ייכנסו למקום הזה‬
‫וישרפו אותו עד היסוד בשם הלהבה הלבנה.‬
‫הסקויאטל?‬
‫על מה אתה…‬
‫למה?‬
‫זה הבית שלנו.‬
‫לא, טיסאיה.‬
‫זה הבית שלך.‬
‫לא אכפת לי מי יבזוז אותו.‬
‫יש לי מטרות משלי.‬
‫והן כבר לא כוללות אותך.‬
‫איך יכולת?‬
‫היה קל להפיל בפח את סטרגובור‬ ‫עם הגאווה שלו.‬
‫ובך היה קל לשטות, עם האמון הנצחי שלך.‬
‫וילגפורץ, בבקשה.‬
‫בבקשה, אל תעשה את זה.‬
‫וילגפורץ.‬
‫טיסאיה המסכנה.‬
‫איזה שיקול דעת מוטעה.‬
‫היום, אנו משיבים אלינו את ארטוזה‬
‫ומחזירים את נסיכת הדם הקדמון הביתה.‬
‫אתם לעולם לא תכבשו את ארטוזה.‬
‫קשתים!‬
‫בסימן שלי!‬
‫עכשיו!‬
‫הצילו!‬ ‫-חצים בעלי חוד עשוי דימריטיום.‬
‫קודם כול את הקשתים!‬
‫נטרלו והסיטו!‬
‫אם תמצא את הנערה, הבא אותה אליי.‬
‫קדימה!‬
‫סירי!‬
‫ינפר!‬
‫סירי.‬
‫את בחיים.‬
‫חלמתי שאת וגראלט מתים.‬
‫לעולם לא נעזוב אותך.‬
‫לעולם לא! את יודעת את זה.‬
‫את היית מתה.‬
‫עלינו להתרחק מהאי הזה כמה שיותר מהר.‬
‫מעבורת השרשרת. קדימה.‬
‫ין, מה עם גראלט?‬
‫הוא ימצא אותנו.‬
‫הוא תמיד מוצא אותנו.‬
‫בואי.‬
‫קרדואין, לא!‬
‫הנה…‬
‫פרנצ'סקה!‬
‫התוהו שלך, טיסאיה!‬
‫ארטוריוס! היא לא חמושה. חסל אותה עכשיו!‬
‫היה שלום, דוד.‬
‫ארטוריוס!‬
‫את חייבת להילחם.‬
‫את חייבת להילחם!‬
‫רוצו!‬
‫כמעט הגענו לאורוות.‬
‫מזדיין אש!‬
‫מספיק!‬
‫לא תהרוג אותה. האדון שלך רוצה אותה בחיים.‬
‫אין לי אדון.‬
‫אני אוציא את החרב שלי…‬
‫אשאיר אותה כאן…‬
‫ואתרחק.‬
‫צדקת בקשר לווילגפורץ.‬
‫הכול סובב סביבו.‬
‫הוא הביא את נילפגארד ואת הסקויאטל.‬
‫כולם מחפשים אותך, סירי.‬ ‫אנחנו חייבים להסתלק מהאי הזה.‬
‫טיסאיה! אנחנו חייבות לתפוס מחסה.‬
‫קשתים למעלה!‬ ‫-תורידו אותם!‬
‫אנחנו צריכים עוד עזרה!‬
‫מרטי, כאן!‬
‫טריס!‬
‫טיסאיה זקוקה לנו! מהר!‬
‫תקשיבי לי.‬
‫האלפים האלה עדיין זקוקים לך.‬
‫הלכנו אחרייך לכאן כי אנחנו מאמינים בכוחך.‬
‫גם אני חשבתי שאיבדתי הכול,‬ ‫אבל תמיד יש בשביל מה להילחם.‬
‫זה המאבק שלנו,‬ ‫ואנחנו יכולים לנצח, אבל ביחד.‬
‫הדלתות סגורות בעזרת קסם!‬
‫קדימה!‬
‫גרהרט!‬
‫יש לו התקף לב. קחי אותו!‬ ‫-בסדר.‬
‫איסטרד, תעזור לי!‬
‫קדימה, מכאן! מכאן, טריס.‬
‫תחזיק מעמד, גרהרט.‬
‫הלב שלי…‬ ‫-תפסתי אותך.‬
‫טיסאיה. אנחנו זקוקים לעזרתך.‬ ‫-טיסאיה.‬
‫הלב שלי.‬ ‫-לאט.‬
‫לא!‬ ‫-רק רצינו לעצור את וילגפורץ.‬
‫אתן בחרתן, בוגדות.‬
‫תשנאו אותנו היום, תענישו אותנו מחר.‬
‫הם לא יהרסו את המקום הזה, טיסאיה.‬ ‫זהו ביתנו. תני לנו להילחם איתך.‬
‫בשבילך.‬
‫איתי!‬
‫אל תבזבזו את התוהו.‬
‫גרהרט, לא!‬
‫תשאירי אותי, טריס.‬ ‫-אתה תהיה בסדר. אני מבטיחה.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫לא, זה לא.‬
‫נמשיך להילחם…‬ ‫-טריס!‬
‫טיסאיה, זה בסדר. נמצא דרך אחרת.‬
‫זה בסדר. אל תקומי. טיסאיה!‬
‫טריס, אני צריך להוציא אותו, בסדר?‬
‫אני אוציא אותו.‬ ‫תנשמי, את תהיי בסדר. תנשמי.‬
‫זה כמעט נגמר.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫בואי הנה. תנשמי.‬
‫אם הם בפנים, אם הם בוזזים את המקום…‬
‫הספר!‬ ‫-כן.‬
‫טיסאיה החביאה אותו,‬ ‫כך שווילגפורץ ידע אם הוא ארגן את כל זה.‬
‫את מבינה?‬ ‫-אני אהיה בסדר. לך! רגע.‬
‫אל תיתן לו ליפול לידיים הלא נכונות.‬
‫אני צריך שתהיי בסדר.‬
‫אני צריך אותך.‬
‫מרטי, תעזרי לה!‬
‫טיסאיה.‬
‫מה קרה, ין?‬
‫ין.‬
‫היא מזמנת את רעם אלזור.‬
‫כישוף של מוצא אחרון.‬
‫לכי אליה.‬
‫אנחנו נהיה בסדר.‬
‫לא.‬ ‫-אין לה ברירה.‬
‫אני מבינה כמה היא חשובה לך.‬
‫לדעת שהיא סובלת…‬
‫שהיא נלחמת…‬
‫שהיא עלולה למות.‬
‫לא הגענו עד כאן כדי לנטוש זה את זה.‬
‫אז אל תנטשו אותי.‬
‫אני חייבת לעשות את זה.‬
‫חיפשתי זמן כה רב.‬
‫נלחמתי זמן כה רב.‬
‫פגעתי ברבים כל כך.‬
‫והכול היה שווה את זה.‬
‫לא משנה לאן תלכי או היכן תסתתרי,‬ ‫לעולם לא ניפרד.‬
‫הגורל חיבר בינינו.‬
‫הוא היודע את דרכו, לעולם לא יאבד.‬
‫אני אוהבת אותך, בתי.‬
‫חזרי אלינו.‬
‫פרינג'ילה!‬
‫חשבתי שאת מתה.‬ ‫-לא.‬
‫לא מתה.‬
‫אני פשוט כבר לא כלואה, קאהיר.‬
‫מדהים מה אפשר לעשות עם חשיבה עצמאית.‬
‫יש סיכוי טוב שהנערה כבר נמלטה מהבניין.‬
‫קח חוליית חיפוש ולך.‬
‫חייה של טיסאיה בידיי.‬
‫אז קחי אותה.‬
‫לא.‬
‫תפסו מחסה!‬
‫תודה על הספר.‬
‫אבל הוא לא הדבר היחיד שאני רוצה.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫שלום, סיגיסמונד.‬
‫זה היה טירוף שחשבת שתוכל לשלוט בנו.‬
‫נותרת לבד עכשיו, נכון?‬
‫יש לי בדיחה בשבילך.‬
‫נראה לי שתאהב אותה.‬
‫איך קוראים לרב מרגלים שכל מרגליו ברחו?‬
‫התשובה היא "מת".‬
‫וילגפורץ גבר עלינו. אנחנו חייבים לזוז.‬
‫טיסאיה משתמשת ברעם אלזור.‬
‫הוא יהרוג את כל מי שהיא מביטה בו.‬
‫איך הסנאים הגיעו לכאן לפנינו?‬
‫או שהם פגשו בתגבורת שלנו והביסו אותה…‬
‫או ששכרתי את השליח הלא נכון.‬
‫את יכולה לפתוח שער?‬ ‫-לא.‬
‫לא עד שנתרחק קצת מטור לארה.‬
‫מזל שאתה נהנה מכאב.‬
‫עלינו לרדת לשם.‬
‫זה הוא.‬
‫הוא שלי.‬ ‫-אין מכאן דרך חזרה.‬
‫חזרה למה?‬
‫לבית שלי שהוא שרף?‬
‫למשפחה שלי שהוא הרג?‬
‫הוא רדף את סיוטיי מאז.‬
‫אבל אני כבר לא מפחדת ממנו.‬
‫נסיכה, חלמתי על הרגע הזה.‬
‫לא!‬
‫אני לא רוצה להילחם בך.‬
‫תרים אותה!‬
‫למה?‬
‫במתקפה בסינטרה, כשלקחתי אותך,‬
‫עשיתי כל מה שהתבקשתי ללא היסוס,‬
‫אבל עכשיו,‬ ‫איני יכול להפסיק לשאול שאלות.‬
‫גיליתי שטעיתי!‬
‫אני לא יכול להחזיר לך את החיים שגנבתי.‬
‫חיי שייכים לך.‬
‫אז קחי אותם.‬
‫לקחת…‬
‫ממני הכול.‬
‫אני יודע.‬
‫קחי את החרב הזו…‬
‫ותני לפנייך להיות האחרונים‬ ‫שאראה בעולם הזה.‬
‫הנסיכה סירילה.‬
‫גורת האריות של סינטרה.‬
‫זו שיש בכוחה להזיז את העולם.‬
‫אני חייב לך את זה.‬
‫עשי זאת.‬
‫וסלחי לי.‬
‫סלחי לי.‬
‫הסקויאטל.‬
‫לכי.‬
‫אני אמצא אותך.‬
‫סירי.‬
‫עצרי!‬
‫בואי נסיים את זה.‬
‫קרב אחד אחרון. נשמור את השייך לנו.‬
‫בואו.‬
‫תתרחקו או תמותו.‬ ‫-לא!‬
‫לא תיקחי את השייך לנו.‬
‫אתן בנחיתות מספרית. אין לכן ברירה.‬
‫לכו לעזאזל, בני כלאיים מזדיינים שכמוכם!‬
‫אני אראה לכם את הדרך.‬
‫הוא יוצר קסם אש!‬
‫לכי.‬
‫אני ארוויח לך קצת זמן.‬
‫חיכיתי לרגע הזה.‬
‫קדימה!‬
‫טריס, תמצאי את גראלט.‬
‫פלקה תחכה לכם.‬
‫עזרי לי להזיז את זה.‬
‫סירי.‬
‫לכי.‬
‫אני לא עוזבת אותך.‬
‫אני יכולה לעזור לך.‬
‫הוא היודע את דרכו, לעולם לא יאבד.‬
‫לכי.‬
‫אז יש לנו אפילוג.‬
‫הרגע הקריטי שמביא את המחזה…‬
‫לסיומו.‬
‫או שמדובר בגורל?‬
‫אתה יודע לאן היא הולכת.‬
‫לטור לארה.‬
‫ואין משם מוצא.‬
‫הכול נגמר.‬
‫אין מוצא?‬
‫אני שמח לשמוע.‬
‫זה אומר שיש רק כניסה אחת.‬
‫ואתה לעולם לא תגיע אליה.‬
‫אתה איש חכם, גראלט.‬
‫ממש כמוני.‬
‫לוחם שקסם נגע בו.‬
‫לבד בעולם שהוא לא יצר.‬
‫מספיק עם ההקבלות שלך.‬
‫אין לך מקוריות.‬
‫אפילו עוד יותר כשאמהר מושך בחוטים.‬
‫אין לי שום חוטים.‬
‫נילפגארד תקבל מה שהיא רוצה, וגם אני.‬
‫ייתכן כי אתה רואה בי יריב,‬
‫אבל אתה הוא אויבו של הטוב היום, גראלט.‬
‫נמאס לי לשאול.‬
‫ולי נמאס לענות.‬
‫אני לא אהיה שותפך.‬
‫אני לא אצטרף למאבקך.‬
‫היהירות תביא למפלתך.‬
‫והפלדה תביא למפלתך שלך.‬
‫המטה שלי מוצא חן בעיניך?‬
‫אתה יודע מה היה החלק הכי קשה?‬
‫להתאפק.‬
‫להסתיר את יכולותיי האמיתיות,‬
‫לדעת שאני יכול לקחת חיים בכל עת.‬
‫זה היה… מרגיז.‬
‫היום אני מפסיק להתאפק.‬
‫תמותו, תועבות שכמוכם!‬
‫לא!‬
‫זה נגמר!‬
‫זה נגמר.‬
‫אוכל לרסק את המוח שלך דרך האוזניים.‬
‫תתיידד עם הכאב הזה, גראלט מריוויה.‬
‫היום…‬
‫תתחיל בחייך החדשים.‬
‫בתור האזהרה שלי ליבשת!‬
‫זה אמור היה להיות שיעור.‬
‫אבל אתה טעית, מכשף.‬
‫טעית וחשבת שהכוכבים‬ ‫שהשתקפו באגם בלילה הם השמיים.‬
‫נתראה מאוחר יותר.‬
‫יום אחד, אולי.‬
‫לא באתי כדי לפגוע בך, סירילה.‬
‫ברצוני רק לחלוק איתך את הידע שלי.‬
‫היה חכם מצידך להצטרף למכשף ולינפר.‬
‫אבל שנינו יודעים‬ ‫שהם לא הצליחו לאמן אותך כראוי.‬
‫רק אני יכול להראות לך את הדרך.‬
‫רק אני יודע מה כוחותייך מסוגלים לעשות.‬
‫בבקשה, סירילה.‬
‫תני לי לעזור לך.‬
‫תהיי התלמידה שלי.‬
‫מה אתה מנסה לומר לי?‬
‫בבקשה.‬
‫אני שומעת אותך.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אני מבינה.‬ ‫-אני מבינה.‬
‫מה את עושה?‬
‫את לא יודעת עם מה את משחקת, סירילה.‬
‫את לא מוכנה.‬
‫את לא מוכנה לכוח כזה.‬
‫אבל יחד…‬
‫נוכל לשנות את היבשת הזו!‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫אקח אותך למקום מבטחים.‬
‫איפה הנערה?‬
‫הסיירים חזרו? קאהיר תפס אותה?‬
‫הם לא חזרו.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬