Краще б ти обрав сторону, відьмаче.
Тікаймо!
Реданську сторону.
Ворушіться!
Це новий світанок, Ґеральте з Рівії.
Скажете ще хоч слово…
Я тебе не відпущу, доки не зробимо своє.
Поклади зброю. Не хочу залучати хлопців.
Ворушися!
Радкліфе, ти був одним з нас. Чому ти продав Братство? Відпустіть!
-То я в'язень? -Знаєш, що ти робиш?
Ми прийшли лише по магів.
Тебе я тримаю більше… із ввічливості.
Зрештою, я бачу нас союзниками.
Сюди!
Гаразд, я підкорюся.
Однак дам пораду.
Нападати на магів у їхньому домі під час конклаву — це самогубство.
Багато магів на нашому боці, мутанте.
Ну ж бо!
-Руки геть! -Артуде, краще мирно.
Скільки ти заплатила цим псам?
Надіюся, Єннефер теж обере правильну сторону.
Цірі.
Зрадники Братства, ви отримаєте по заслузі.
-Ґеральт. -Будь ласка!
Не такі могутні, коли на зап'ястках димеритій?
Як ви можете?
-Ви зрадники! -Ворушіться!
Що ти робиш?
Ворушися, старий!
Перевірте бічні кімнати!
Вибий двері!
Перевір кімнати ліворуч!
Знайдіть білявку!
Де ця курва?
Цірі.
-Я просто… -Я знаю, що ти робив.
Ти не так зрозумів.
Не так? Вибач. Що саме?
Те, що ти удавав почуття до мене,
чи те, що намагався викрасти дівчину під моїм наглядом,
поки я спав?
Усе стало б простіше, якби вона була в Реданії.
-Дійкстра б мною не помикав. -Ось воно.
-Ти думаєш, мої почуття несправжні? -Така твоя суть, Радовіде.
Таке твоє єство.
Я думав, що побачив тебе за маскою.
Виявилося, за нею немає нічого.
Мені шкода.
Цірі.
Ох, Цірі.
Цірі!
Браслети — гарний штрих.
Допомагають бачити, хто за переможців.
В'язні?
Зрадники. При дворах північних королівств.
Шпигуни, що послаблюють нас для завойовницького маршу Нільфґарду.
-Вони всі зрадники? -Ні.
Лише Вільґефорц і його прибічники.
Решта стануть свідками.
Це напад на магію.
На всіх нас.
Реданія прагне…
Стули пельку!
То якщо вони просто свідки,
чому вони закуті в димеритій?
Для захисту.
У нас достатньо доказів союзу Вільґефорца з Нільфґардом.
Ми хочемо, щоб нас почули.
Братство потребує нашої допомоги, щоб позбутися зрадників.
То це суд?
Ні.
Це чистка.
ВІДЬМАК
Надто пізно.
Ти не мала лишати дівчинку.
Її місце поруч з моїм хазяїном.
Лідіє.
А твоє місце в землі.
Ти так ненавидиш своє обличчя, що кидаєш мені виклик?
Свого часу ти була вмілою.
Але той час минув.
Хазяїн наділив мене силами за межами…
Єннефер.
Борися скільки хочеш.
Левеня коритиметься волі мого хазяїна.
Боягуза Вільґефорца?
Ніколи.
Мертва ти її не захистиш.
Єн, там переворот. Сподіваюся, Істредд та інші дістануться нас.
То ти допоможеш мені захистити Цірі?
Її мало просто захищати.
Ти маєш це знати.
Знаю.
Вона опанує силу лише якщо опанує себе.
З нами Цірі знайде й здійснить свою долю.
Її доля — з Вільґефорцом.
Її кров дасть йому…
Нічого.
Мені треба до Цірі.
Сюди. Я знайду Тіссаю. Вона придумає, що робити.
Нарешті наша директорка.
-Тіссає, ти ціла. -Будь ласка, розберися.
Кіро! Радкліфе! Чому її не закули?
Бо я обіцяла розплавити їхні обличчя.
Тут ніхто не плавитиме облич.
Я огорнула твоє маленьке царство закляттям стримування.
О так, я відчуваю.
З «Книги західного сонця», я її написала.
Ми визнаємо, що ти наймогутніша з магів,
саме серце Аретузи, і Братство всюди йде за тобою,
тому ми будемо поштивими.
Вона не вірить у цю брехню.
Ваша ціль — змусити всіх магів служити Визиміру.
Удариш його — не доживеш до вечора.
Не варто.
Нам відомо про портали між цим місцем і Нільфґардом.
Вільґефорцеві.
І чому хтось із нас має вам вірити?
Слухайте, ми знаємо, що ти заплямував Братство,
доручивши тому покидьку Рієнсу свою брудну роботу.
Рієнса вигнали багато років тому.
-Та хіба? -Стулися, Радкліфе!
А що ти, відьмаче?
Ти береш участь у цьому божевіллі?
Ні.
І не вважаю звинувачення божевільними.
Ти знав, що це станеться.
І визнав це вчора ввечері.
Спершу Стреґобор, тепер Вільґефорц. Хто далі?
Тут варто судити тих,
хто загрожує континенту, а це Філіппа й Дійкстра.
Мені начхати на політику Братства.
У бухті неприродний туман.
Про що ти?
Хтось магією приховує кораблі.
Бачите?
Це армія Реданії.
Прибули підтримати зрадників.
Знищити все, над чим ми працювали.
Треба буде віддячити Аплґатту.
Тіссає, зніми закляття стримування.
Ви лиш відкладете неминуче.
Сьогодні Вільґефорца викриють.
Вона відкинула тебе за Содден.
Хто б вони не були,
вони наближаються.
-Розірви закляття. -Хай замовкне!
-Сабріно, швидко! -Чорт.
Зупиніть її!
-Смерть Реданії. -Ні!
Не поспішай, Ґеральте.
Запевняю, якщо шукаєш дівчину,
ти спізнився.
Клятий відьмак!
Дійкстро!
Ґеральте.
Не робімо нічого необачного.
Знаєш що?
Я скажу, куди ми її забрали.
Пробач, я мав спробувати.
Тобі це не зійде з рук.
У мене на кораблях 50 людей.
Добре б серед них цирульника.
Я мала б здогадатися, подруго.
Ні, ти мала бути уважнішою, подруго.
Я закінчив.
Тіссає, ми розберемося.
Більше не повертайся.
Вільґефорце!
Ми здолаємо реданців,
об'єднавши наш Хаос і загнавши їх у тунелі.
Цього не буде.
Скоятаелі зайдуть сюди
і спалять це місце в ім'я Білого Полум'я.
Скоятаелі?
Про що ти?
Чому?
Це наш дім.
Ні, Тіссає.
Це твій дім.
Мені байдуже, хто його роздере.
У мене свої цілі.
І вони тебе більше не включають.
Як ти міг?
Стреґобора з його пихою було легко підставити.
А тебе з твоєю невмирущою довірою було легко обдурити.
Вільґефорце, прошу.
Будь ласка, не роби цього.
Вільґефорце.
Бідна Тіссая.
Завжди довіряє не тим.
Сьогодні ми відіб'ємо Аретузу
і повернемо принцесу Старшої Крові додому.
Вам ніколи не взяти Аретузу.
Лучники!
За командою!
Зараз!
-Допоможіть! -Димеритієві наконечники.
Стрільців першими!
Роззброїти й зломити!
Знайдеш дівчину — веди до мене.
Уперед!
Цірі!
Єннефер!
Цірі.
Ти жива.
Мені наснилося, що вас з Ґеральтом не стало.
Ми тебе не покинемо.
Ніколи! І ти це знаєш.
Ви були мертві.
Треба якнайшвидше забратися з острова.
Ланцюговий пором. Ходімо.
Єн, а як же Ґеральт?
Він нас знайде.
Він нас завжди знаходить.
Ходімо.
Кардуїне, ні!
Зараз…
Франческо!
Тіссає, твій Хаос!
Арторію! Вона неозброєна! Атакуй!
Прощавай, дядьку.
Арторію!
Ти маєш битися.
Ти маєш битися!
Тікайте!
Ми майже біля стайні.
Вогневик!
Досить!
Ти її не вб'єш. Твій хазяїн хоче її живою.
Я не маю хазяїна.
Я витягну свій меч,
залишу його тут
і відійду.
Ти мала рацію щодо Вільґефорца.
Він у центрі всього.
Він привів Нільфґард і скоятаелів.
Вони шукають тебе, Цірі. Нам треба забиратися з острова.
Тіссає! Треба в укриття.
-Стрільці нагорі! -Бий їх!
-Потрібна допомога! -Марті, сюди!
Трісс!
Ми потрібні Тіссаї! Мерщій!
Слухай.
Ти досі потрібна цим ельфам.
Ми пішли за тобою, бо вірили у твою силу.
Я теж думала, що все втратила, але завжди є за що боротися.
Це наша битва, і ми можемо перемогти, але разом.
Двері зачаровані!
Ходімо!
Ґерхарте!
-У нього серцевий напад. Заберіть його! -Так.
Істредде, допоможи!
Ходімо, сюди! Сюди, Трісс.
Тримайся, Ґерхарте.
-Моє серце… -Я тебе тримаю.
-Тіссає! Допоможи нам! -Тіссає!
-Моє серце. -Обережно.
-Ні! -Ми хотіли зупинити Вільґефорца.
Ви зробили свій вибір, зрадники!
Ненавидьте нас сьогодні, покараєте завтра.
Тіссає, вони не знищать це місце. Це наш дім. Ми битимемося поруч з тобою.
За тебе.
За мною!
Не марнуйте Хаос.
Ґерхарте, ні!
-Трісс, залиш мене. -Усе з тобою буде добре. Обіцяю.
Надто пізно.
Це не так.
-Ми битимемося… -Трісс!
Тіссає, ми знайдемо інший вихід.
Усе добре. Не підводься. Тіссає!
Трісс, я маю її витягти, чуєш?
Я витягну. Дихай, усе буде добре. Дихай.
Уже майже все.
Поглянь на мене.
Ось так. Дихай.
Якщо вони всередині, якщо вони все переривають…
-Книга! -Так.
Її ховала Тіссая, тож Вільґефорц знає, якщо все влаштував він.
-Тепер ти розумієш. -Я впораюся. Іди. Чекай.
Не віддай її не в ті руки.
А ти тримайся.
Ти мені потрібна.
Марті, допоможи їй!
Тіссая.
Єн, що таке?
Єн.
Вона викликає Грім Альзура.
Закляття на крайній випадок.
Іди до неї.
Ми дамо собі раду.
-Ні. -Вона не має вибору.
Я розумію, хто вона для тебе.
Як це — знати, що вона страждає,
бореться,
може померти.
Стільки старань — і кинути одне одного?
То не кидайте мене.
Я мушу це зробити.
Я так довго шукала.
Стільки билася.
Стільком завдала шкоди.
І воно було того варте.
Хай би куди ти пішла й де сховалася, ми ніколи не будемо окремо.
Нас разом звела доля.
Ми ніколи не губили. Завжди знаходили.
Я люблю тебе, донечко.
Повертайся до нас.
Фрінґілло!
-Я думав, ти померла. -Ні.
Не померла.
Я просто більше не у в'язниці.
Неймовірно, чого можна досягти, якщо сам за себе думаєш.
Цілком імовірно, що дівчина вже втекла з будівлі.
Бери пошукову групу.
Життя Тіссаї моє.
То займися нею.
Ні.
В укриття!
Дякую за книгу.
Але це не єдине, чого я хочу.
До зустрічі.
Привіт, Сиґізмунде.
Здуріти, ти думав, що контролюватимеш нас.
Тепер сам-самісінький, еге ж?
У мене для тебе дещо є.
Гадаю, тобі сподобається.
Як звати майстра шпигунів, усі шпигуни якого втекли?
Відповідь — «мертвяк».
Вільґефорц нас переграв. Треба йти.
Тіссая використовує Грім Альзура.
Він уб'є кожного, кого вона побачить.
Як на нас тут напали білки?
Або зустріли й здолали наше підкріплення…
Або я найняв не того гінця.
-Можеш начаклувати портал? -Ні.
Спершу треба відійти від Тор Лари.
Добре, що ти любиш біль.
Треба спуститися туди.
Це він.
-Він мій. -Після цього повернення не буде.
Повернення до чого? До мого дому, який він спалив?
До родини, яку він убив?
Він переслідує мене в кошмарах.
Але я його більше не боюся.
Принцесо, мені снилася ця мить.
Ні!
Я не бажаю битися з тобою.
Піднімай!
Чому?
Коли я тебе забрав, напавши на Цінтру,
я все робив не роздумуючи,
але зараз у мене питання без упину.
Я зрозумів, що помилявся!
Я не можу повернути тобі те, чого позбавив.
Моє життя твоє.
Забирай його.
Ти забрав
усе, що я мала.
Я знаю.
Візьми цей меч,
і нехай твоє обличчя буде останнім, що я побачу.
Принцесо Цірілло.
Левеня Цінтри.
Та, що може перевернути світ.
Це я тобі винен.
Зроби це.
І прости мені.
Прости мені.
Скоятаелі.
Іди.
Я знайду тебе.
Цірі.
Стій!
Покінчімо із цим.
Останній бій. Захистімо своє.
Ходімо.
-Відступіть або помріть. -Ні!
Ви не заберете нашого.
Вас мало. У вас немає вибору.
Котіться в пекло, кляті нелюди!
Я покажу вам дорогу.
Він черпає вогняну магію!
Ідіть.
Я виграю вам час.
Я чекав на цю мить.
Ідіть!
Трісс, знайди Ґеральта.
Фалька чекатиме вас.
Допоможи пересунути.
Цірі.
Іди.
Я тебе не покину.
Я допоможу.
Ніколи не губили, завжди знаходили. Іди.
То в нас епілог.
Кульмінація, що веде п'єсу…
до завершення.
Чи це доля?
Ти знаєш, куди вона йде.
У Тор Лару.
І виходу немає.
Усе скінчено.
Виходу немає?
Радий це чути.
Це означає, що вхід лише один.
І ти до нього не дійдеш.
Ґеральте, ти мудрий.
Геть як я.
Воїн з магічними здібностями.
Сам-один у цілому світі.
Годі вже паралелей.
Тобі бракує оригінальності.
Ще й Емгир смикає за твої мотузки.
У мене немає мотузок.
Нільфґард отримає бажане, я так само.
Можеш вважати мене противником, але це ти сьогодні виступив проти добра.
Мені набридло питати.
А мені набридло відповідати.
Я не буду твоїм партнером.
Не доєднаюся до твого бою.
Пиха тебе згубить.
А тебе згубить сталь.
Подобається мій посох?
Знаєш, що було найважчим?
Стримуватися.
Приховувати справжні вміння,
знаючи, що можу забрати кого захочу й коли завгодно.
Це було… нестерпно.
Я більше не стримуюся.
Здохніть, мерзенні!
Ні!
Усе скінчено.
Я міг би вичавити твій мозок через вуха.
Звикай до болю, Ґеральте з Рівії.
Сьогодні…
ти починаєш нове життя.
Як моє попередження континенту!
Це мав бути урок.
Але ти припустився помилки, відьмаче.
Ти прийняв зірки, що відбиваються вночі в ставку, за небо.
Ще побачимося.
Одного дня.
Цірілло, я прийшов не шкодити тобі.
Я лише хочу поділитися з тобою знаннями.
Ти правильно зробила, що приєдналася до відьмака з Єннефер.
Але ми знаємо, що вони не змогли тебе навчити.
Лише я можу показати тобі шлях.
Лише я знаю, на що здатні твої сили.
Цірілло, прошу.
Дозволь допомогти.
Будь моєю ученицею.
Що ти намагаєшся сказати?
Будь ласка.
Я тебе чую.
-Так. -Так.
-Я розумію. -Я розумію.
Що ти робиш?
Цірілло, ти не знаєш, із чим граєш.
Ти не готова.
Ти не готова до такої сили.
Але разом…
ми можемо змінити цей континент!
Ти мене чуєш?
Я про тебе подбаю.
Де дівчина?
Розвідники повернулися? Кагір її схопив?
Вони не повернулися.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда