ВІДЬМАК
Будь ласка! Хто-небудь!
Ґеральте?
Цірі?
Ґеральте, де ж ти?
Боги…
Чому ти тут?
Я шукав своїх охоронців.
Я думав, більше тебе не побачу.
Ага.
Такий був план.
Що тут сталося?
На Тенедді плели інтриги не лише Дійкстра з Філіппою.
Вони підозрюють, що Вільґефорц у змові з Нільфґардом,
а Емгир заскочив зненацька весь континент.
Почалася друга війна.
Іди. Ти не мусиш сидіти тут і вислуховувати мене.
Тебе треба вивести.
Там, де річка оминає Мірт, є стара мисливська стежка.
Нею дійдеш до Оксенфурта.
Там у моїх друзів є безпечне місце. Дай їм це.
-Так вернешся в столицю. -Не розумію.
Плани змінюються.
-Ходімо зі мною. -Ні.
-Я маю знайти сім'ю. -Я поговорю з братом.
Я маю гроші. Залучу всі ресурси. Скажи, куди…
Ти не розумієш.
Війна, що назріває, — ніщо
порівняно з тим, що Ґеральт обрушить на континент у пошуках доньки.
Я не знаю, що буде.
Дозволь мені підтримати тебе. Довести, що я не тільки маска.
Побачимо.
Коли знайду Цірі.
Спершу знайди Ґеральта.
Чому?
Я бачив, як вибухнула вежа.
Відчув вибухову хвилю.
Не думаю, що вона змогла вибратися.
Мені дуже шкода.
Відьмо!
Барде…
Ти як? Не ушкоджена?
Де Цірі?
Її бачили в Тор Лара,
але… я не знайшла її під уламками.
А Ґеральт?
Трісс забрала його в Брокілон. Зцілитися.
Можливо, він помирає.
Лайно.
Це погано.
Потрібне ліжко. Принесіть воду та тканину.
Принесіть воду!
Обережно. Він сильно поранений.
Не поранений.
Помирає, мамо Ейтне.
-Хто він? -Старий друг. Треба йому допомогти.
Не треба…
марнувати ваш час…
на мене.
Ми не марнуємо, Ґвінблейдде.
Твоя подруга-чарівниця лишила це тобі.
Просила переказати, що на тебе щось чекає.
Цірілла якось теж була нашою гостею.
Вона тебе знайшла?
Знайшла.
Але я її втратив.
Що?
Що в біса сталося?
Ґеральте!
Єннефер!
Червоний пісок.
Корат.
Клас.
Гаразд.
Ґеральт сказав би повернути кістку в суглоб,
пробурмотів би, що труднощі загартовують характер і…
І тоді б він…
Де ж він?
Ніколи не губили, завжди знаходили.
Агов?
Ну ж бо, Цірі.
Уперед.
Ти мусиш іти.
Агов!
Хто там?
Так краще.
Я потрібна Ґеральту з Єн.
Мені треба до них.
Гаразд.
Сонце сідає на заході.
Корат на сході.
Тож якщо піду на сонце, що сідає, це буде захід,
там гори.
Там має бути їжа й прихисток.
Правильно.
Принц сидів край моря
Шарівся від сирени
Треба було слухати Мишовура й учити сузір'я.
Нелегкий був вибір їх
Покинути минуле
Бо якщо раю хочеш ти
То зваж бажання всі
Свої
І на жертву ти піди
Вони хвилюватимуться.
Дуже хвилюватимуться.
Треба йти далі.
Я мушу йти далі.
Лови ранкову росу, поки не зникли тіні.
Коене, хоч би ти мав рацію.
Так!
Я всю ніч ішла не туди.
Я тут не помру.
Я тут не помру!
Я знаю, що там хтось є!
Покажися!
Я знайду тебе й вийду за тобою із цієї клятої пустелі!
Куди ти подівся?
Не кидай мене саму!
Вода.
Що це?
Це за тобою я ішла?
Ти єдиноріг.
Єннефер казала, що ти існуєш, та я не вірила.
Ти мене врятував.
Ти менший, ніж зображають у книжках.
Не торкатися, зрозуміло.
Чекай!
Конику!
Де ти подівся?
Конику!
Як мене тепер знайдуть?
Ніхто мене не знайде.
Я божеволію?
Я нічого не бачу!
Ти загубилася назавжди.
Ти помреш з голоду.
Я божеволію. Вже єдинороги маряться.
Курва, мені потрібно поїсти!
Я так більше не можу!
Чекай!
Їжа!
Принцесі так поводитися негоже.
Мамо.
Моя Цірілло.
Якби ж ти була тут.
Я стільки про тебе думала.
Ти мені снилася.
-Якби ж ми мали більше часу. -Знаю.
Ти все життя намагалася знайти своє місце.
І однак…
ти тут.
Знову покинута.
Мене не покинули.
Ґеральт сказав, що знайде мене.
Ти завжди невинна, так?
Твої близькі, люди, що з тобою поруч, завжди стараються для тебе.
-Але цього недостатньо. -Що?
Не вдавай дурненьку, Цірілло. Ти це розумієш.
Вони моя сім'я. Вони мене люблять.
Ми з татом теж любили.
Але ти, моє дитя,
важка ноша для будь-кого.
Чому ти це кажеш?
Я лише уявляю, як полегшало Ґеральту, коли ти побігла в ту вежу.
Коли ти з'являєшся поряд, тебе ніхто не витримує.
Ти мене не знаєш!
Це ти мене кинула!
Сіла на корабель і не взяла мене із собою!
Чому?
Я тебе бачу, вилупку!
Щось мені зле.
Покинута.
Знову.
Я потрібна Ґеральту з Єн.
Вони не вижили.
Хочеш історію?
-Тебе не витерпіти. -Я потрібна Ґеральту з Єн.
Знайди своє місце. Цірілло, прокинься!
Що ти накоїла?
Ти важка ноша.
Знов покинута.
Знаєш, де ти?
Простягни руку.
Що?
Дам пораду.
Не їж ящірок.
Вони отруйні.
Де я?
-Хто ти? -Гарні питання.
Я минуле, а це — майбутнє.
Одне з можливих.
Я вже не вперше бачу майбутнє.
Що це за місце?
Можливо, дізнаєшся. Як я кажу, це імовірність.
Це одне з багатьох можливих майбутніх. Усе залежить від твого вибору.
Я божеволію.
Впливових жінок з давніх-давен називають божевільними.
Це маячня. Так завжди було й завжди буде.
Історія повторюється.
У нас є дещо спільне. Обидві — божевільні принцеси.
Покинуті людьми, які мали нас захищати.
І по-королівськи кинуті рідними.
Твоїм хоч вистачило гідності вмерти самостійно. Я своїх убила.
Ти вбила свою родину?
Найважливіше — батька, невдаху.
А найбільше мене підвела система.
Батько був лише спицею в колесі,
що крутилося поколіннями.
Думаєш, це колись зміниться?
Знов гарні питання.
Скільки ще разів історія має повторитися?
Спиця в колесі.
Можна тобі дещо сказати?
Здається, у мене є сила змінювати речі.
Ти не перша, хто так думає.
Але ти, подруго,
можеш бути останньою.
Агов?
Будь ласка.
Будь ласка, не кидай мене.
Я недобре почуваюся, конику.
Весемір називав це Сковородою.
Тепер я розумію чому.
Дозволиш тебе погладити?
Я маю знати, що ти справжній.
Гаразд. Чого тобі треба?
Гей, чекай!
Куди ти йдеш?
Чекай!
Ти це хотів мені показати?
Конику, я не можу йти далі.
Хаос.
У землі.
Повітря.
Вода.
Тут жила.
Вона справжня!
Ти, певно, теж спраглий. Пий.
Дякую.
Добре, я іду.
Я тобі розповідала про Плітку? Вона б тобі сподобалася.
Зачекай, друже.
Тут їжі точно немає.
Гидота.
Забирайся.
Я знаю, що ти просто ілюзія.
Як ти смієш звертатися до мене таким тоном?
Левеня Цінтри.
Жалюгідно.
Ти несправжня!
-Я це знаю! -Хіба ти не знаєш, де ти?
На найбільшому цвинтарі континенту.
Хочеш, щоб я померла?
Я хочу, щоб ти
отямилася на хрін.
Отямся, Цірілло!
Люди тебе бояться.
Використовують тебе у своїх цілях,
а твої близькі тим часом гинуть.
І що ти зробила, щоб приготуватися до війни?
Що ти зробила?
Нічого.
Нічого!
До мене смерть прийшла на моїх умовах.
Так роблять хороші лідери. Вони протистоять ворогу.
Ти весь цей час ховалася.
Ти нічого не зробила.
А тепер ти ховаєшся в цій пустелі!
-Визнай це! -Ні!
Ти привела себе
і Цінтру до краху й забуття.
Тобою керували пиха та страх,
і замість допомоги людям ти їх ввела в цикл насилля.
Дала історії повторитися.
Ти вбивала таких, як я.
Ти проливала ельфійську кров.
Мою кров!
І заради чого?
По тебе все одно прийшла смерть.
Має бути інший шлях.
Думаєш, така, як ти,
може щось змінити, коли безліч інших не змогли?
Ти навіть коня не привела до води!
Замовкни!
Бляха!
Ще пораду?
Не бий скелі.
-Я думала, чи побачу тебе знову. -Вже скучила?
Я тебе не знаю.
А розмови з підсвідомістю лише спонукають мене до самогубства.
Чому ти думаєш, що я не хочу того самого?
Побачимо.
Ти казала, що я останньою можу все змінити.
-Про що ти? -Я знаю, що ти могутня.
Це в нас теж спільне?
Я завжди вміла приваблювати друзів.
Мала стати королевою.
Та коли батько позбавив мене королівської долі,
я вирішила підняти простолюдинів.
З їхньою допомогою я повернула своє за правом
в єдиний відомий мені спосіб, що справив незабутнє враження.
Кров і вогонь.
Я чула цю історію.
Приблизну, бо в кінці
мене прив'язали до стовпа й спалили живцем.
Ти Фалька.
В історіях ти демониця.
Прокляте ельфійське чудовисько.
Історії вигадують, щоб змушувати поганих дітей слухатися.
Зрештою, виявилося простіше загострити собі вуха
і стати тією, кого вони хотіли бачити.
Так було легше.
Ти залила цілі вулиці кров'ю!
Чиєю кров'ю?
Тих, хто хотів мене використати чи вбити.
Ти думаєш, що проклята.
Але знаєш, що я бачу, коли дивлюся на тебе?
Що?
Дитину.
Яку власна родина пропустила через м'ясорубку.
Рідні тобі брехали й покинули вразливою.
Змусили тебе відчувати сором замість гордості.
Ненависть до себе замість любові.
Страх замість прийняття.
Ти вбила батька. Підняла повстання. Але чого ти хотіла насправді?
Я хотіла свободи, щоб відчути свій гнів.
Щоб не соромитися того, чого не контролюю.
Ти хочеш змінити систему, принцесо Цірілло?
Спали її дотла.
Привіт.
Не знаю, скільки ще я тут витримаю.
Я знаю.
Вже недалеко.
Щось не так.
Я щось відчуваю.
От чорт.
Ні!
Конику.
Дозволь мені допомогти.
Зараз, це допоможе.
Будь ласка.
Ходімо.
Щоб вижити, ми мусимо йти.
Не хвилюйся, я про тебе подбаю.
Усе буде добре.
Конику, усе буде добре.
Тримайся, друже.
Мені треба подивитися. Добре?
Бляха!
Ця мертва діра!
О, безпорадна принцеса.
Я не безпорадна.
Тут нічого немає. Нізвідки прикликати.
Ти ж казала, що магія є всюди.
Ні. Це заборонено.
-Ким? -Єннефер сказала, це небезпечно.
Аретуза це заборонила. Я бачила, що воно робить з людьми.
Я кажу, ти можеш зробити своєю силою добру річ.
Інакше ця істота, твій друг, помре.
Якщо ти не допоможеш.
Мене не вчили.
Простягни руку
і впусти вогонь у себе.
-Чекай! -Не треба!
Хто боїться того, ким ти є, просто баласт.
Відпускай таких.
Неймовірні відчуття, правда?
А ти все життя мала цю силу в собі.
Це так просто.
І приємно.
Так.
Я тому доказ.
Коли полум'я лизнуло моє лице,
я не закричала.
Я зачерпнула прокляття, яке, як усі казали, я втілювала.
Те саме, що тече в тобі.
Історія повторюється.
Тільки це не прокляття.
Це дар.
За який тебе захочуть або використати, або знищити.
За нього вбили Лару Доррен.
Мене за нього спалили.
Але ти, Цірілло…
Ти інакша.
Ти все зміниш.
Настане час зневаги.
І тоді ти нарешті зможеш повернути своє.
Твій гнів праведний.
Твоя помста — це справедливість.
Вони заслуговують на страждання. Змусь їх.
Ті, кого ти любиш, теж тебе зрадять.
Обмануть.
Ти завжди будеш їхнім пішаком.
Відчуй свій гнів, дитя Старшої крові.
Відчуй задоволення від звільнення.
Ти сама сказала.
Тобі ніхто не потрібен.
Відчуй задоволення від звільнення.
Ти завжди будеш їхнім пішаком.
Зціли свій гнів.
Я їх не кину.
Вони тебе лише стримують.
Це твоя могутність.
Магія всюди!
Твоя доля.
Я не хочу.
-Ти хотіла… -Я не хочу!
-Це пророцтво! -Будь ласка, годі.
-Не роби цього. -Я відмовляюся від сил.
З дороги. Дайте поглянути.
-Так, це вона. -Звідки ти знаєш?
Ти бачив багато попелястих зеленооких дівок на краю пустелі?
Ти мудило.
Це та дівчина, яку він шукає.
Не треба так жорстоко. Ви двоє, підніміть її.
Що ж, пан або пропав.
Я знаю, що ви там,
і я знаю, що мені не раді.
Але тут мій друг.
Розвертайся,
або помреш на цьому полі,
бридка людино.
Палиці й каміння можуть зламати мені кістки,
але слова теж… ранять боляче.
Я друг Ґеральта.
Білого Вовка.
Ґвінблейдда.
Прошу.
Тоді чекатиму його тут.
Моя любов до тебе не згасне
І ніколи не зів'яне
Та квітка, що лишила ти мені
Бо, моя прекрасна Еттаріель
Ця квітка, що ніби волога від роси
Насправді мокра від сліз моїх
А зачаровані квіти не в'януть…
Досить, барде.
Ти йому потрібен. Не барися.
Ого.
Я не очікував, що тут буде стільки… людей.
Я думав, що ви, дріади, не пускаєте до себе.
І що…
це клуб не для хлопців.
Чому ви роздумали?
Через війну.
Ви даєте їм укриття.
Йому недобре.
Ґеральте!
Там пристойно?
З ним так не буває.
Я знаю, тобі не терпиться…
Ох, чорт.
Які новини?
Привіт.
З тобою все нормально?
Я думав, Трісс тебе зцілить, але…
Новини є. Але як ти? Ходити можеш?
Про Єн? Чи Цірі?
-Єн нормально, у безпеці. -А Цірі ні?
Із Цірі порядок.
З нею все нормально. Вона…
Ґеральте, мені шкода.
Цірі зникла.
Єннефер її шукає, але Нільфґард…
Я прибув з Тенедда, щойно почув, що ти тут.
Завдяки зв'язкам Набережника.
Є одне село
поблизу Роґґевіну, і…
його зрівняли із землею.
Я шукав тих, хто вижив,
але вони були готові вбити будь-кого, аби її знайти.
Схоже, спрацювало.
Імператор оголосив святкування.
Вона прямує в Нільфґард.
Принц сидів край моря
Шарівся від сирени
Нелегкий був вибір їх
Покинути минуле
Чи стати кріпаком
Чи ходити на двох
Хто зробить перший крок…
Бо якщо раю хочеш ти
З коханим в курені
То зваж бажання всі свої
І на жертву ти піди
Вода є мокра Пляж сухий
І де зустрілися, там і лягли
Та де лягли, вже не були
Настав відлив і все він змив
Чи стати кріпаком
Чи ходити на двох
Відмовитись треба…
Бо якщо раю хочеш ти
З коханим в курені
То зваж бажання всі свої
І на жертву ти піди
На морі вибір він зробив
В західному промінні
Бо зрештою побачив він
Своє життя серед сирен
І стати кріпаком
Щоб жити з хвостом
Він ціну розумів
Бо якщо раю хочеш ти
Коханого ти підштовхни
Потоне він у цій пітьмі
І жертву ти його прийми
Переклад субтитрів: Ольга Галайда