Кайло, віднині ходи на перекур до чорного ходу.
- На нас скаржаться. - Хто?
Не скажу хто. Просто ходи на перекур до чорного ходу.
- Жінка на візку, так? - Чудово. Таємницю розкрито.
От паскуда. Я так і знала.
То навіщо ти дихала їй в обличчя? Вітаю!
Добридень. Ви могли б замінити мені сьогодні оливу?
Сьогодні точно зможемо.
Чудово.
І, даруйте за наглість,
чи можна це зробити за годину, максимум за дві?
Я готуюся до співбесіди. Мені потрібна буде машина.
- Це не наглість. - Слава богу.
Зазвичай кажуть:
«Ану вже міняйте мені оливу, інакше зруйную вам життя».
Я цього не казатиму. Повірте. Ні.
Я Дезіре.
Я Вілл.
Це для квитанції.
- А, так. - Добре.
- Чудово. Зараз впишу. - Добре.
Я все одно Вілл. А ви сідайте там.
Дайте ключі. Скажу хлопцям починати.
Вітаємо у «Веллі Фордж Авто».
Де ми дбаємо про клієнтів.
О, Вілле, я зараз кінчу.
О, Вілле.
Бляха!
Даруйте, але могло бути вдесятеро гірше.
Тож вибачте, Дезіре, зараз скажу хлопцям, і візьмемося за роботу. Шейне!
ШИНИ
Чуєш, Арнольде, цій пані треба замінити оливу.
Мексиканка. Скажи, що це нескоро буде. Я зайнятий.
По-перше, не думаю, що вона мексиканка. По-друге, це неважливо.
Точно мексиканка. Я впізнаю національність по машині.
- Не впізнаєш. І це якийсь расизм. - Та ні. Кожен упізнає. Ти теж.
Ні.
Чорний «ніссан». Тоновані вікна. Глушник.
- Не знаю я! - Пачка ментолових сіг у будь-якій машині.
Я не знаю. Може належати будь-кому.
Арнольде, «Крайслер-300».
Проїхали. Він зараз точно скаже.
Ну все. Арнольде, машину їй треба за годину.
- Скажи, хай їде автобусом, як усі інші. - Дідько, Арнольде.
Арнольде, це попередження.
Знаєш, я працюю на твого тата, а не на тебе.
Я був тут, коли ти ще у школі ходив у табір гри на флейті.
Я не ходив у такий табір.
Добре, я не пригадаю, який табір, але я пам'ятаю, що він був гейський.
Ти зробиш цю машину за годину.
Це ми ще побачимо.
Не хочеться, щоб ти дзвонив своєму таткові.
Шейне, твій друг Джордж прийшов.
- Бляха-муха! Шейне! - Джордже! Як справи, чуваче?
Досі тут працюєш?
- У цій дірі? - Так.
Це смішно. Та ну.
Так. До біса смішно. А ти як? Як справи?
Я підприємець. Заснував власну компанію, тож...
- Круто. - Усе добре.
- Гарний вигляд маєш. Качок. - Дякую.
Ну, я щодня прокидаюся о 4:30. Гирі самі себе не піднімуть.
Ми починаємо з цього, потім кріо, тоді крижана ванна, дихання, заземлення,
а тоді бігова доріжка з нахилом приблизно на 15,
але я ще підклав дві цеглини, щоб було вище.
Я зрозумів: те, що я займаюся спортом,
відбивається на грошах. З ними в мене все супер.
Он як? Це, бляха...
- А ти що? Ти був гарним спортсменом. - Я... Так. Був. Ну, я працюю.
Займаюся різною хрінню.
- Ага. - Клятою...
- Типу важкою атлетикою? - Так, нею.
- Справді? - Так.
А ти ж у школі жав 77 кілограмів від плечей.
Так, 77. Досі можу.
- Досі жмеш 75? - Досі можу. Так.
- Цей десь так важить. - Іди-но сюди!
- Іди сюди, чуваче. - Іди.
- Підійму тебе над головою. - Ні!
- Іди сюди. - Так. Іди сюди!
- Іди сюди, лузере. - Нізащо!
- Розслабся. - Розслабитись?
Спокуха, дуполюбе. Шейн!
- Здоров. - Де ти це почув?
Хто це? До біса гарячий тип.
- Мій дружбан Джордж. - Привіт. Дейв.
Ми разом грали в школі у футбол.
- Ви ровесники? - Прикинь?
Гадаю, якби я побачив Шейна наодинці, а потім... Ні, усе одно не вірю.
- Дивись. Дідько. - Я качаюся.
- А я роблю шраги. Відчутно? - Накачаний. Чудово.
Покажи йому.
- Рама хороша. Багато потенціалу. - Чудово.
Я б іще довго балакав, але...
У нас з Віллом є деякі справи.
Тож... Віллі, ходімо у кабінет директора.
До мене? Авжеж.
- Так, підемо в кабінет. - Так.
Я радий тебе бачити. І пишаюся тобою.
- Так, і я радий тебе бачити. - Ти все ще тут.
Ти щасливий?
Ні.
Ну нарешті.
- Боже. Там таке твориться. - Що ти сказала? Що таке?
Та Дейв прийшов і ще той чувак, що говорить про спорт і протеїн.
Коли вже буде спокійний день?
От курва.
Привіт, Майлзе.
Кляті діти. Ніхто не хоче працювати.
П'ять студентів. Знаєте, що роблять?
- Ханьки мнуть. - Як завжди.
А Майлз що робить? Волочить мішок лайна.
Зриваюсь на них — поганий.
Я кажу, що це бістро. Вони кажуть, бутербродна! Так і є!
- Я не витримую. - На одного кричав, копи приїхали.
Так, я піду з тобою.
- Ну вибачте! - Боже.
Тепер виношу сміття, а не те, що маю робити!
- Дякую, Майлзе. - Ага.
- Гарного дня. - Тепер я виношу сміття!
Не ви мене вздрючите, а я вас!
Ого, це хто така?
Це моя дружина.
Гаряча штучка, чуваче.
Полінезійка. Вони не старіють.
- Що за полінезійка? - Як Скала. Бачиш?
- Так. -«Інфініті».
- Гарно. - Вона зручніша за «Порше».
- Це дорога машина, чуваче. - Для декого.
- Он як? - Ага. Але не для мене.
Я заробляю 200 000 доларів на рік.
Заробляєш 200 000 на рік?
- Так. - Чим ти займаєшся?
Вікнами.
- Миєш вікна? - Ні. Продаю.
- Продаєш вікна і стільки заробляєш? - Саме так.
Можу знайти тобі місце в компанії.
- Та ну? - Був би дуже радий.
Я тут уже 10 років. Ніколи не думав про ці вікна.
Навіть не помічав.
Бляха-муха.
Вілле, послухай.
Ці цифри — повне лайно, друже.
Відправлю одного з твоїх у Белмонт.
- Мій тато це схвалив? - Я це схвалив.
Тут не треба трьох механіків. На одного, бляха, роботи не вистачає.
Ну, це поки що!
Але в мене є кілька маркетингових ідей, які збільшать кількість машин.
І я саме хотів поговорити з тобою про це.
Гаразд, Арнольд. Відправ Арнольда.
Ні. Він до біса повільний.
Відправ Арнольда в Белмонт або вистрели йому в голову. Мені байдуже.
Ні, мені потрібен вправний механік. Може, Шейн.
Ну...
Знаєш, Шейн...
Шейн не такий вже вправний.
Якщо хочеш послати когось вправного,
точно не його.
Що не так із Шейном?
Та просто лінивий. І він не дуже
старається впихати більше послуг.
Він такого не робить.
Серйозно?
Доведеться з ним поговорити.
Ні. Я із цим сам розберусь.
Постійно спізнюєшся, лінуєшся, не впихаєш додаткові послуги.
Вілл так сказав?
Так, чесно кажучи, я не надто задоволений тобою, друже.
Він казав, сам два місяці нічого не продав?
Я не поїду в Белмонт.
Ну чого ти, чуваче!
Я накину тобі п'ять баксів на годину.
Отримуватимеш 32,50!
Господи помилуй.
Житимеш, як задрипаний білий султан.
Це гарна угода. Погоджуйся, Шейне.
Я подумаю.
Ні, це я подумаю.
Подумає він, курва. Це я подумаю.
Я ще про це подумаю. Тож, знаєш, вічно тебе не чекатиму.
Вілле!
- Чорт. - Просто пречудово! Трясця!
Пішли ви! Трясця.
Вілле, якого біса? Я щойно говорив з хлопцями.
- Кажуть, що ти ні хріна не продаєш. - Вони помиляються.
Справді? Коли ти востаннє щось комусь впихнув?
Я не пригадую точної дати, але...
Гаразд. Як щодо цього?
Ось це. Бачиш?
Жінка замінює чотири шини.
Їй потрібні гальма. Продай їй гальма, Вілле.
Гаразд. А хто це?
Хто? Там усього двоє клієнток, бляха.
- Не можеш двох клієнток запам'ятати? - Мені треба час на репетицію.
- Сам піду. Дивись. - Дейве.
Не їж їх. Я за ними повернусь.
Ти правда заробляєш 40 000 доларів на рік?
Так.
Ходи до мене. Хочу, щоб ти працював у «Віконних рамах Джорджа Блейна».
Я можу дати тобі набагато більше.
Я буду Шейном з «Віконних рам Джорджа Блейна»?
Непогано звучить.
Мені треба йти. Якось уже незручно.
Вітаю, пані. Я Дейв.
Я районний менеджер у «Веллі Фордж».
Просто хотів підійти
подякувати вам, ми дуже цінуємо вас як клієнтку.
Я оглянув вашу машину.
Схоже, вам потрібні нові гальма.
Це неприємно чути,
але я, як районний менеджер, зроблю вам знижку.
За 200 баксів, крім шин, замінимо вам ще гальма,
і, по суті, поїдете звідси на новій машині за кілька годин.
То що, міняємо?
Ні, навряд.
Справді?
- Пані... - Я знаю, що ти зробив.
Що?
Мем. Даруйте, просто... Мені було б неприємно...
Усе знаю. Ти за це заплатиш.
Скину ще 50 доларів. Що скажете?
- Про що ти говориш? - О так!
Вибачте.
- Насправді... - Я сказала ні.
Чудово.
Пречудово.
Так.
Нарешті.
Ну це просто триндець!
- Агов, Кайло. Прикинь. - Маю йти! Вибач!
Ці кляті ідіоти... Агов!
Молодець, гівнюк! Зіпсував мені клятий продаж!
А знаєш що? Я не згоден. Ти їй нічого й не продав би.
Не продав би?
Чув про знижку від менеджера?
Я її сам вигадав.
Вона майже повністю підкорилася, бляха, а ти все зірвав!
Що ти тут в біса взагалі робиш?
А потім робиш отак.
- Непогано ж! - Це було чудово.
Жодної відповіді. Авжеж.
Слухай, мені треба глянути оцінку Шейна.
Оцінка продуктивності. Це... Десь був цей файл.
Чекай. У тебе цього навіть немає?
Ні, немає.
Ну, ти знаєш, що це означає.
Чекай. Краще не треба.
Гаразд. Отже, оцінка продуктивності.
Як ти оціниш свою роботу цього кварталу?
Якщо вже оцінювати, я б сказав, що знову всіх порвав.
А як би ти оцінив це запитання?
Я?
Добре! Це було питання, і я його поставив. Припини.
Що думаєш про свою поставу? У тебе жіночна постава.
Дуже пильний, наляканий, як олень.
- У мене хороша постава. - Жахлива.
А в мене постава ідеальна. Постава альфи.
Повний комфорт, повний контроль над кімнатою, домінування.
Чому ти так говориш?
- Коли ти востаннє качався? - А ти коли?
Я ось-ось почну.
Через Джорджа? Він на тебе вплинув?
Не знаю, чому ти вражений Джорджем. Він точно на чомусь.
На чомусь? Що ти в біса мелеш? Знову гуглив накачаних хлопців?
Так, знаєте що?
Він майже щодня спізнюється на роботу.
А Вілл іде. Якось пішов на манікюр.
Один раз. Ніготь відірвався. Вернувся до обіду. Він какає в туалеті для клієнтів.
- Припини. - Так.
Я іноді какаю в туалеті для клієнтів. Сру як мужик. А Вілл говорить і плюється.
Слина бризкає і залітає... Бачив, як вона залітає в рот клієнтів.
Лише одній пані!
І та старенька захворіла. І вже не повернулася.
- Бо я маю справу з клієнтами! - Ну все!
Що це ти твориш?
Я? А ти? Сказав Дейву, що я байдики б'ю?
Він збирався відправити тебе в Белмонт!
Сказав, ти поганий робітник, щоб він дозволив тобі лишитися тут.
Та жінка була хвора до того, як приїхала. Її вбила не слина Вілла.
Так, а Шейн ніколи не запізнюється.
Як хтось і запізнюється, то це я.
Це був гарний момент, хлопці.
Не хочу псувати, але ти все одно маєш їхати в довбаний Белмонт.
- Що? - Так.
Потрібен хтось вправний. Він не може тобою керувати.
- Ну, Дейве. Що ти робиш? - Вийдеш наступного тижня.
Дороби тут усе.
Гаразд.
Дейве. Не треба, ну.
Джордже.
Я все обдумав. Гадаю, я згоден.
Я цього чекав.
Ти не можеш відправити його.
Ти не можеш ним керувати.
Не можу.
Він придурюється, бо не має шансів тут заробити.
- Це буде чудово. - Що робитимемо?
Звичайний день. Ми встаємо о 4:30.
Ідемо в тренажерку на командні тренування. Це обов'язково.
- О 4:30? - Так.
- На роботу ж пізніше? - Вона не припиняється.
- Не знаю! - Чому йому нічого ремонтувати?
Бо ти ні чорта не продаєш. Ти як мама-песик, у тебе є цуцики,
а Шейн маленьке цуценя, йому потрібна їжа, але твої цицьки висохли!
Нехай смокче цицьки в Белмонті. Не дай йому померти з голоду.
Ні, не можу. Я не дуже розумію ці сексуальні порівняння, але...
Материнське, а не сексуальне.
Звучить гівняно. Але за 200 000 доларів робитиму все що захочеш.
Я заробляю 200 тисяч.
Так, і ти сказав, що я теж... Заробимо 200 тисяч.
Ну, може, колись,
але для початку буде 30 на годину.
- Така оплата. - 30?
- Так. Ти чи нелегали. - Ти казав, що я зароблю більше.
Я пропоную набагато більше через спосіб життя.
Не відправляй його.
Вілле, він уже пішов.
Слухай, я вдячний тобі за пропозицію.
Ага.
- Але мені тут подобається. - Ні.
Даруйте, що перериваю. Я тут уже дві години.
Моя машина ще на вулиці. Ви це зробите чи...
Я негайно про це подбаю.
Хочеш когось звідси випровадити? Вибачте, пані.
Зараз когось звідси випровадимо! Арнольде!
- Я про це подумаю. - Так.
- Арнольде! - Я зараз.
- Гаразд. Я тут. - Я казав робити авто тієї жінки!
Я казав це зробити!
А тепер ти спиш?
Знаєш що? Тепер я головний! Це моя майстерня! Не твоя!
Я два місяці хотів тебе звільнити, і нині той день!
Тебе звільнено!
Арнольде! Тебе звільнено!
Прокидайся!
Тебе звільнено.
Арнольде.
Боже милий.
Перевірте, чи він дихає.
Швидше!
Що відчуваєш?
Він мертвий. Точно мертвий.
Ти його вбив?
- Не кажи так! - Ти сильно його штовхнув?
Не кажи такого! Це несмішно!
- Це була сварка закоханих? - Ти здурів?
- Ми чули, як ти кричав на нього. - Він, мабуть, мертвий з обіду.
Я не вважаю тебе мудилом, але тебе важко щодня захищати.
Передаси мені те замовлення?
Тому люди й вважають тебе йолопом. Нині буде мовчання? Я не проти.
Пішов ти.
Вибач. Мені не слід так поводитися.
Треба це вияснити до приїзду копів.
Що тут виясняти? Ти приколюєшся?
- Ти його копнув. Тепер він мертвий. - Чорт. Це просто...
9-1-1, що трапилося?
Ага.
- Людина мертва. - За якою ви адресою, пане?
Його ніхто не вбивав.
- Пане? - Ніхто не вбивав.
- Його трохи копали. - Чоловік мертвий. Його трохи копали.
- Вони були коханцями. - Боже!
Гаразд, Вілле. Схоже, Шейн усе-таки залишиться тут.
- Думав, переконав тебе. - Ні.
Хочеш померти, як той тип? Тут?
Арнольд помер як чоловік. Так і помирають.
Щодня робиш те, що ненавидиш, а потім просто помираєш під машиною.
Я хотіла поговорити, як ти збираєшся розповісти це моєму татові.
Він у тебе на зміні помер. Пофіг.
Не хочеш залишити спадщину?
Чуваче, якою буде твоя спадщина? «Він далеко бігав»?
Моя історія ще пишеться. Люди різні.
Кожному своє. Розумієш?
Ага.
Той заклад з енчіладами поблизу нормальний?
Я чув, деякі там їдять і їм подобається, але я...
Добре.
Гаразд.
Нам дуже шкода, народе.
Але що поробиш.
Гадаю, усі згодні, що це трагедія. Кайла зараз підійде до стійки
й надішле вам на імейл купон на 5 % безстрокової знижки...
Але його не можна поєднувати з іншими знижками...
Переклад субтитрів: Марія Подвісньова