Ось і вони.
Це Ембер, Алексіс, Рейган, Моллі та Вікі.
Колись працювали разом офіціантками.
Дякую всім, що прийшли.
Знайте: ми хочемо, щоб вам було комфортно.
І якщо в будь-яку мить відчуєте дискомфорт, скажіть.
Дідько. Схоже у нас тут суперзірка.
- Ви про мене? - Вона так говорить?
Ти неймовірна.
- Я вважаю, ви всі гарні, тож... - Слова всіх найгарячіших дівчат.
Ну все, ви всі гарні.
Отже, для підстрахування поясню. Під час миття машин
перевірятимемо глибину шин.
Сексуально.
З вами так і буде.
Отже, це глибиномір шин, і...
Ой-йой. Рожева маєчко. Так.
Це глибиномір шин. Якщо видно жовтий чи червоний,
це означає, що їм потрібні шини,
а в нас шини дешевші, ніж у конкурентів.
А тоді ви їм щось впарите?
Ого!
- Ембер? - Так.
Мій тато був механіком.
- Його улюблениця. - Не маю улюблениць!
- А в мене є. - Гаразд.
І це не обов'язково має бути розпусно.
- Має. - Ні.
Це може бути стильно, по-діловому.
Так, шльондро... Бізнес-шльондро-невимушено.
Приклад — розпусна адвокатка.
Розумієте? Шльондро...
Не згадаю ще якусь роботу, але це про працівниць-шльондр.
- Нам не варто пити. - Мені незручно.
Ти довбаний сексист?
ШИНИ
БІКІНІ-АВТОМИЙКА
Непогано, Віллі!
- Непогано! - Шейне!
Вони хороші. Це спрацює.
Усе краще, ніж я думав.
- Думав, прийдуть п'ять Кайл. - І я так думав!
Бачив Алексіс?
Авжеж, бачив. Як висолопила язика перед тобою?
- Так! - Бляха-муха!
Бачив, як Ембер дивилася на мене?
- Ні. - Ти точно бачив!
Ти перервав усе... Це було... А знаєш, я маю робити інвентаризацію...
Ти про що?
Я про бізнес, який я маю...
Та не парся ти. У нас день насолод.
- Ні! - Я візьму п'ять чи шість пивасів.
П'ять чи шість?
Сім чи вісім. Правильно.
Нізащо. Ти вирубаєшся!
Та не вирубаюсь я.
Буду з тобою відвертий.
- Певно, нині вирубаюсь на роботі. - Не вирубуйся тут!
- Точно буду в дюпель. - Шейне.
- Розважся. - Розважаємось!
- Ембер на тебе витріщалась. - Дякую!
- Це день п'яти чи шести пивасів. - Що?
Два-три пиваси.
Гаразд. Два-три, але їж багато чіпсів.
Згода. Шість.
- Годі! - Розважся трохи.
- Розважаюсь, але не... - У майстерні гарні дівчата! Радій!
- Шейн, я радію! - Порадій трохи.
О, вітаю.
Вілл?
- Так. - Привіт, я Лідія.
Лідіє!
Ваш батько казав, що я приїду?
Ні!
Вілл задивлявся на дівок, на тата нема часу.
Ну, я Лідія з «Глушників Мерилін».
Я вела переговори про викуп з вашим батьком.
Прийшла зробити кілька фото, перевірити дах, справність підіймачів.
Не затримаюсь.
Чекайте! Затримайтесь трохи, бо переговори...
Я думав, що вони... тобто ми лише говорили про переговори.
Мабуть, краще обсудіть це з татом.
- Я швидко. - Чекайте.
Лідіє, маю запитаннячко.
Якби це сталося...
Викуп?
Так, що тоді станеться з персоналом?
Якщо буде викуп, що, відверто кажучи, найімовірніше,
зазвичай лишаємо хороших техніків і адміністраторів,
але менеджмент...
Ну...
Боже.
Я зроблю фото, щоб відправити команді й вашому татові, і піду собі.
Чекайте, Лідіє! Ви надішлете фото моєму татові?
Так. Мені ще раз вам усе повторити?
Якщо надсилатимете фото, завжди краще починати спереду.
Ну, знаєте, будь-який вид фото.
Шейне, прибереш безлад усередині?
Який безлад?
Безлад!
О, чорт. Так. Зараз приберу.
Ну, мої прекрасні ангели. Так. Овва.
Чудово. Ви виглядаєте... Це гарно.
Треба вставати й забиратися.
- Куди? - Зараз прийде одна жіночка.
Як побачить вас, русалок на мінімалках, розлютиться.
Тоді ніякої автомийки, а Віллу гаплик.
Отже, нам треба йти.
Вставайте. Ну. Вийдемо тут. За мною.
- Бери пивас. Ти. - Узяла.
Забирай. Добре.
Робочі конячки.
Знаю, це здається дивним. Ви не проти тут посидіти?
Я не полізу в довбаний контейнер!
Це лише на хвилинку. Лише...
Аякже. А потім опинимося на острові Епштайна.
Якби ви там з'явились, вони б розлютилися.
«Ні, кицька зіпсована! Відправте назад!»
Чуваче. Ти взагалі старий.
Ти нам у тати годишся.
Від тебе це звучить гаряче.
Ні. Ми тут лише тому, що Кайла попросила.
Ми не поліземо в контейнер.
Ні.
Гаразд. Бляха, дайте подумати.
Що ви там робите?
Що?
Що ви там робите?
Пакуємо цих жінок у контейнер.
- Чудово! - Але це не так просто.
Думав, буде легко, а вони от не хочуть.
Очікувано.
- Ви впевнені, що не хочете туди? - Ні!
Хочете... сандвічів?
Ходімо на сандвічі.
Ага. Це як котів муштрувати. Вони прийдуть. Ідіть.
Вілле! Як справи, чуваче?
Слухай, це неточно, але одна жіночка може зайти.
Так! Лідія! Вона вже тут! Чому не сказав, що все так серйозно?
Я й сам не знав, Вілле. Ясно? Твій тато мало що розповідає про справи.
Що там відбувається? Усе гаразд?
У якому вона настрої? Вона щаслива? Жартує з усіма?
Ага, прийшла така: «Тук-тук! Хто там? У вас більше нема робочих місць, бляха!»
Просто обіржатися, козел!
Ясно, я розумію, у тебе сильний стрес, але я досі твій начальник!
Так. Гаразд. Ну, то забереш мене звідси на убері, Дейве.
Бачив би ти, як вона на мене дивилась!
Як на свиню на забій!
Бляха.
Дідько, Майлзе. У тебе тут немає кондиціонера?
Є. Він зламався.
Розлучення мене вбиває!
Уже вліз у борги.
Тут п'ять пар гарних цицьок. А ти про мертву дружину?
- Ексдружину. - Та начхати. Не згадуй про дружин.
Гаразд.
Ну що, хочете бутерів? Найкраща їжа в місті.
Га? Трохи вуглеводів, перш ніж підемо?
- Я не їм м'яса. - Звісно. Ти ідеальна.
Чули, інші дівчата? Не хавайте весь час м'ясо.
Що ти їси? Сушене м'ясо чи що?
А ти? Жирне м'ясо?
Якого біса?
Так жарко.
У гарному сенсі.
Та ні.
Це відстій, чуваче.
Ви ж не заміните всіх механіків, так?
Просто... одного або...
Побачимо.
Знаєте, я обожнюю машини.
Вони — моя пристрасть.
Здається, я вмію краще спілкуватися з ними, ніж з людьми.
- Я роблю більшість роботи... - Я піду там пофотографую.
...тут. Добре. Вам допомогти?
- Згадувала щось про робочі місця? - Лише що механіків і продавців залишать.
Мені на них начхати! А керівництво що?
Що? Підключать нас до автоматів для мінету і...
Звільняють, товстий дурню!
- Дякую. - Ні! Чекайте, Лідіє!
- Стійте. Треба поговорити! - Ні. Маю йти.
Що там в біса коїться? Вона пішла? Що?
- Тримай її там. Я їду. - Дейве! Послухай сюди!
БІКІНІ-АВТОМИЙКА!
До роботи! Помиймо тачки! Продаймо шини!
- Привіт! - Добридень.
Таке брудне авто.
Як же чудово.
Усім весело. Клієнтам подобається.
- Ви розумна жінка. - Дякую.
Я ходжу до церкви.
О так.
Усі шини голі. Їм триндець.
Агов, пане.
Знаєте, у вас такі лисі шини.
Може, пройдете зі мною всередину?
У нас найдешевші шини.
Вони такі дешеві й такі товсті! Вам сподобаються!
Чорт, зараз кінчать через Рейган.
Не знаю, чи маю час.
Це не займе багато часу, любий. Ти ж знаєш! Ходімо!
Я люблю тебе.
А я люблю її.
Ну ж бо, здорованю.
Лише на кілька хвилин.
Я не розповім дружині.
Нас так заводять сильні, міцні, нові шини.
- Ходімо. - Ходімо виберемо нові шини!
Машина готова, мокра!
- Гаразд, згода. - Так!
- Гаразд. - Ходімо!
Лише помию тобі лобове скло, щоб було...
От дідько!
- З тобою все гаразд? - Боже! Алексіс!
- Якого біса? - Ні!
Якого біса?
Усе погано?
Нічого страшного! Ти притомна. Це добре!
Вона стікає кров'ю!
- Вимкніть музло на її телефоні! - Візьми мобілу!
- Гаразд. - Вимкніть музику!
Розблокування обличчям. Можеш глянути вгору?
- Ну ось! Ось так! - Боже!
Мені потрібен лікар?
Ні, вигляд нормік.
На скло піде день. Звісно, це нашим коштом!
Трясця вашій матері!
Ну ось, бляха.
Їдьмо!
Наб'є мене.
- Сумний гівножер! - Є лінії підтримки.
- Вона забирає телефон. - Клятий невдаха!
Дає телефон, з якого можу дзвонити лиш батькам.
Я не шлюбний консультант,
але, здається, у таких випадках треба забиратися.
Їдьмо!
І на цьому дякую.
Зацінив мильний стрип-клуб? Класні, модні сітчасті шорти!
Я бачу, чим ти тут займався. Ти шматок лайна! Сідай у машину!
На заднє сидіння! Ти не сидітимеш... Ще чого!
І не дивися на мене!
Дивись на мене, коли я з тобою розмовляю.
Це поганий початок! Я в лайні!
Не в лайні, чуваче.
Погана була ідея.
Це не так.
Ідея чудова.
Я все владнаю.
Ти не будеш офіціанткою.
Агов, ходімо! Годі балачок. На коліна.
Одне коліно! Це бетон, тож повільніше.
Ось так!
Слухайте, буду відвертим. Нам з Віллом гаплик.
Ми думали, ідея з дешевими шинами врятує майстерню.
Але ні. Нас трахнули в дупу. Ми ніц не продали.
В Алексіс струс мозку, що, мабуть, не допоможе.
І я знову набухався. Не знаю, як це сталося.
Але ви нам потрібні, дівки. Дуже.
Ви все, що в нас є.
Так, зіркова гравчиня не в грі,
але як об'єднати всі ваші гарні сторони,
вийде одна десь така, як вона.
Слухайте, я такий самий, як ви.
Мені за тридцять. Усе погано.
Світ був на долонях,
а тепер кожна нагода просто в'яне і помирає
до того, як я її схоплю.
Певен, у 22 роки
ви думали, що вийдете за якогось крутого гарячого білого футболіста.
А тепер он ви де. Одягнені в бікіні на землі у гаражі.
Це жалюгідно.
Я жалюгідний.
Може, не слід було бити байдики у школі.
Може, слід менше пити.
Може, вечірці кінець.
Та насрати.
Насрати, так?
Вечірці не кінець. Може, вона ще й не починалась.
Можемо сидіти тут і хмуритися в темряві,
а можемо витягти дупи на сонце і продати кілька довбаних шин, га?
Ми можемо виправити цю хрінь!
Вілл піде і врятує довбану майстерню!
Я збережу роботу
і буду деколи випивати кілька пивасів,
мене не зупинити!
Хочете знати чому? Бо це Сполучений Штат!
Що?
Ми почали міняти ваші шини, але коли зняли колеса,
ми помітили, що гальмівні колодки трохи занизько.
Мабуть, краще подбати про це зараз.
- Гаразд, подбайте! - Добре.
- Дуже дякую. - Дякую.
- Скажу їм починати. - Добре.
Ви йому шини впарили, а я — дві різні речі!
- Клас! - Так!
Тож...
Це так легко, він же вже купив шини.
Щойно з'являється можливість, треба нею скористатись, так?
Точно!
Якщо залізо гаряче,
мабуть, варто...
- Кувати? - Так.
- Бо коли ще випаде нагода?
Це єдина нагода. Прямо зараз.
Ніколи вже не буде.
Ембер!
- Боже, це мій чоловік. - Твій чоловік?
Що це в біса таке?
Треба допомога?
А схоже, що треба? Від дивного мудака?
Джозефе! Годі!
Що? Лишила мене з дітьми, пішла до мами. А сама тут у бікіні із цим виродком?
- Усе, годі! Срав ти на мене, поки я вдома! - Я не даю ради з мультипічкою!
- І хто винен? Чорт! - Знаєш що?
- Бісові діти голодні! - Знову моя провина?
Нагетси розмерзаються й розмокають.
- Знайди кращу роботу! - Кицю, прошу!
Що це було? Що ти зробив?
- Нічого! - Хотів трахнути його дружину?
Зовсім ні! Я не намагався трахнути...
- Трахнути дружину. - Беру ці слова назад.
Я цього не хотів. Шейне.
- Я подумав, між нами проскочила... - Стояти! Жартую!
- Привіт, Максе. Що таке? - Привіт.
Мені подзвонили, що хтось намагається заманити жінок у контейнери.
- Що? - Що?
- Коли таке буває, маю перевірити. - Так, слід перевірити. Очманіти.
На жаль, — і мені прикро так з вами чинити —
мушу вас прикрити.
У вас відкриті контейнери. І нема дозволу.
- Люди скаржаться. - Треба дозвіл на цицьки?
На все тре дозвіл.
Вибачте, забула сфотографувати двері гаража.
Усім па-па.
Чекайте! Лідіє!
- Зупини її, Келе! - Зупинити? Це законно?
- Келе, блокуй двері! - Я не можу!
Затримай біля дверей! Лідіє, почекайте.
Геть з дороги!
Не можу. Треба дещо глянути.
Не надсилайте фото батькові! Він зірветься!
Як і треба! Чия це неймовірно дурна ідея?
Моя. Я одержимий цицьками. Іноді я великий тупий огр.
Думаю, ти багатогранніший, ніж люди думають.
- Ні. Я довбаний ідіот. - Думай, що говориш про себе.
Тепер бачу, чому це місце провальне.
- Та ну? - Так!
Просто фантастично тупий!
Що ви робитимете? Щодня бікіні-автомийка буде?
Чи зробите тут бордель і мінятимете оливу, поки клієнти трахаються!
Може, і так. І, можливо, він буде дуже успішним,
бо це гарна ідея!
Знаю, ви так не вважаєте, бо сказали таким тоном, але це так!
Знаєтесь на успіху?
Ваш трюк удався, ми переглянемо нашу пропозицію.
Та автомийка мала довести, що продаж дешевих шин — гарна бізнес-модель!
- Так і є. - Так і є!
Можеш узяти свою першу пропозицію
і запхати собі в дупу!
Гадаю, я почекаю, поки мені це скаже справжній менеджер.
Це я, люба! Я тут справжній менеджер!
Вілле!
Лідіє, зробіть мені послугу,
і поки що побудьте спереду майстерні.
- Вона вже знає. - Чорт!
Ось у чому суть.
-«Ось у чому суть»? - Ось у чому суть! Я головний!
Це моя майстерня! Вали, сучко!
Твоя майстерня?
Поки ми тут, можемо поговорити про моє робоче місце?
Я звільню всіх вас, недоумків, у перший же день!
А ти! Може, татко купить магазин морозива,
зможеш там працювати.
Зможеш провести решту життя,
сиплючи посипку на морозиво вередливого малого,
ти, сцикло з в'ялим хріном.
Я помиляюся? Між нами щось відбувається?
Ні!
- Що? Ти не відчула... - Боже! Геть з дороги!
- Так. - Зачекай, ну.
Я погарячкував!
Овва, кинула тебе.
Нічого. Наступного разу переможемо їх.
- Агов. - У мене балончик!
Привіт.
Так. Я прийшла сюди, щоб сісти в машину.
А потім згадала,
що в мене її нема.
Місяць тому в'їхала в перукарню, сказали, маю поки користуватись автобусом.
Ну,
може бути весело.
Ні.
Знаєш, що може бути весело...
Переклад субтитрів: Марія Подвісньова