А тепер новини з Європи.
З виведенням британських військ з континенту
нацисти зараз контролюють Ла-Манш, узбережжя Атлантики
та північ Франції,
змушуючи багатьох людей тікати з Парижу до незайнятої зони на півдні.
ЗА ОКЕАН
Найбільший вільний порт, марсельський, кишить біженцями з усієї Європи,
що відчайдушно шукають дорожні візи та гроші на переправлення до нового світу.
МАРСЕЛЬ 1940 РІК
Це прийшло вам з моєю дипломатичною поштою.
Ну ж бо, не вкусить.
Мій батько вимагає, щоб я повернулася додому в Чикаго.
Купив мені квиток на завтрашній вечір.
Він просив вас чемно відколи нацисти ввійшли в Париж.
Чемність закінчилася. Погрожує відрізати мене.
Хіба він не правий? Єдина донька гуляє воєнним Марселєм, тиняється
з тими, кого шукає Гітлер.
Я намагаюся їх урятувати.
Пані Ґолд, будь ласка.
Їдьте додому, знайдіть собі хлопця, як усі.
Ви додому не поспішаєте.
Я тут по роботі.
Я також.
Пане Паттерсон, це найкращі уми Європи,
і Америці пощастить їх прийняти.
- Знаєте, що робить Америку великою? - Нагадайте.
Молоток. У Сполучених Штатах існує 50 видів молотків.
- П'ятдесят. - А що було не так з першим?
Нічого. І вже розроблюють 51-й.
Американська винахідливість.
А ці інтелектуали тільки на свої пупи дивляться.
Хто б казав.
Так сильно хочете допомагати? Відправляйте гроші з Чикаго.
Будь ласка, поговоріть з моїм батьком. Він вважає вас розсудливим.
Можливо.
Пробачте, я маю припудрити носика.
Ось, тримай. Хлопець його навіть не торкався.
Хочеш вибратися з Марселя?
А хіба не всі хочуть?
Ми обидві втекли з Парижу.
Я можу посадити завтра на корабель до Нью-Йорку. MS Rex.
А дістанете візи?
Ні, але якщо прийдеш о шостій ранку,
на корабель заноситимуть вантаж.
Поговори з Ліонелом - він пустить.
Що, зайцем?
Так.
Я подорожую з братом.
Тоді я заплачу Ліонелу за вас обох.
Чому?
У мене є гроші, я можу. Яка різниця чому?
Зараз. Якщо я знадоблюся, мене можна знайти тут.
МЕРІ ДЖЕЙН ҐОЛД
Я працюю в Надзвичайному рятувальному комітеті у готелі «Сплендід».
Якщо вимиєтеся, зайдете на палубу, коли корабель підніме вітрила,
і ніхто не помітить.
- Ви що... - О, я поправила зачіску.
Подобається?
- Доброго ранку. - Доброго ранку.
- Доброго ранку, Полю. - Мері Джейн.
Спецдоставка для мадемуазель Ґолд!
Доставиш це Ліонелу до ранку?
У мене ще двоє на корабель.
Без проблем.
Даґоберт.
- Вітаю. - Доброго ранку.
Ось ваш обід.
Дякую.
Варіан Фрай.
- Сюди. - Дякую.
Як ваш рятувальний комітет?
- Надзвичайний рятувальний. - Лицарі на білих конях.
Або білі лицарі на... Завжди забуваю.
Я бачив вашу пані Ґолд.
Вона незамінна для нашої операції.
Розбещена панянка, що нічого не знає про життя.
А гроші її батька - незамінні. Хай надходять і далі.
Пане Паттерсон.
Чому ви не надаєте візу пану Беньяміну?
Це питання життя та смерті.
Як завжди.
На цьому континенті вбивства від Троянської війни.
У тій війні билися за любов. Нацистами керує лише ненависть.
Пане Фрай, ви тут гість.
Штати зайняли в цій війні нейтральну позицію, не забувайте.
Ми з вами у воєнній Франції за дозволом французької влади.
Більшість американців сюди б не приїхали. Дружина відмовилася їхати зі мною.
Отже,
що ви робите тут насправді, пане Фрай?
Вам нудно вдома? Нещасливий шлюб?
Життя невинних людей калічать, пане Паттерсон.
Їх незаконно позбавляють волі.
Навіть убивають.
Того тижня ще двоє з мого списку покінчили із собою.
Цим біженцям потрібна допомога, а ніхто інший і пальцем не ворухне.
Мені більше причин не треба.
Як американець, я очікую від вас гарної поведінки в Марселі.
Обіцяйте, а я видам пану Беньяміну візу.
Дякую.
Залиште їжу біля дверей. Дякую.
Пане Беньямін, це я, Мері Джейн.
Звільніть мене із цього чистилища.
MS Rex у порту, готовий забрати вас у Нью-Йорк.
Прошу, що ви робите?
Тут тхне, наче в наркопритоні.
Якщо французи мене знайдуть, відправлять у концтабір,
а я туди не повернуся.
Я розумію.
Справді.
Мій Берлін був раєм. Тепер його знищили.
Будь ласка, не чіпайте.
Це єдине, що мені лишилося від минулого.
А вам пощастило.
Вам можна додому.
Я в цьому не впевнена.
Ходіть.
Ходімо.
Розділимо мою...
Я думав, ви євреї, як усі тут.
Так.
Були. Просто ми ніколи...
Наші батьки лишили це позаду.
Ваші батьки все це лишили,
але все одно достатньо євреї для Гітлера?
Так.
Дякую.
Мене в Нью-Йорку чекає дочка.
Хотіла, щоб я поїхав з Німеччини з нею. Це було два роки тому.
І чому ви не поїхали?
Дурість.
Пиха.
У вас є документи, щоб вирушити?
Ні, поки немає.
Але я маю непохитну віру в Бога.
І...
Стійкість.
Якщо Авраам пережив десять випробувань,
ми це теж переживемо.
- Привіт. - Про вовка промовка.
Як приємно.
Де твоя сукня?
Серйозно, що це на тобі?
- Знов була на пляжі? - Ні.
У нас тут і так важка робота.
Знайти 200 осіб зі списку, затвердженого Держдепартаментом,
посадити на кораблі до США.
Поки американський уряд збирає всі візи,
скільки людей ховається в цьому готелі?
Бідолашний пан Беньямін на межі нервового зриву.
Я ним займаюся.
А Музей сучасного мистецтва - Ернстом і Бретоном.
Варіане, скільки ти вже в Марселі?
Два місяці?
І за весь цей час
скількох людей зі списку комітету
ти офіційно зміг урятувати?
Недостатньо.
Одинадцятьох. І все.
Думаєш, я цього не знаю?
Я зробив лише десяту частину того, що намірився.
Дружина вже кличе мене додому.
Вибач. Просто порт забитий людьми у відчаї.
Ти тут не одна небайдужа.
Та це не бандитська операція.
Треба зосередити обмежені ресурси.
Тобто мої гроші.
Так, твої гроші.
Мій час.
Час Ліни.
Якщо не зосередитися на списку, кого ми маємо врятувати,
ми нічого не досягнемо.
Знаєш, як він виглядає?
Ліонел?
Ліонеле!
Нас прислала жінка.
Мері Джейн Ґолд.
Вона заплатила за двох.
Слухайте!
Сідайте в човен і мерщій до корми корабля.
Наші люди скажуть, де сховатися. Зрозуміло?
Добре.
Пасажири з квитками заходять, коли корабель у порту.
Ви зайдете зараз, перед вантажем.
Чекайте в трюмі, доки не піднімуть якір. Ясно?
Він не йде з нами?
Чорт.
О ні!
Ні!
Ні.
- Поліція. - Не зупиняйтеся.
Вам не дозволено на цей корабель.
Таким чином, вас заарештовано.
Урсуло, треба стрибати! Скидай пальто.
Бо будеш надто важка.
Він уміє плавати?
Хутко!
Урсуло!
Альберте!
Ти його бачиш?
- Ні, ніде не бачу! - Я знов пірну. Чекай!
Альберте?!
Альберте!
Ти намагалася пливти в Америку?
Це легше, ніж отримати візу.
Принаймні я вижила.
А старий помер під час спроби.
Виїзні штампи, в'їзні документи,
транзитні візи...
Нацисти надихалися Кафкою.
Дякую.
Нам намагалася допомогти американка, але...
Американка?
Забудь.
Ми маємо впоратися самі.
Пане Беньямін, запевняю, ми вас звідси витягнемо.
Ми не могли цього передбачити...
Що відбувається?
- Поліція обшукала MS Rex. - Що?
Зловила десятки біженців у вантажному відділі.
Човен вилучено.
Потримаєш собаку?
- Вибачте, я мушу йти. - Мері Джейн.
Я помру в цій богом забутій країні.
Вистачить?
Ні.
Ходімо, пані.
Що відбувається?
Просто йди.
Як ми впораємося самі?
Скажи мені.
Ти нас підставила?
Ні. Присягаюся, ні. Я думала, усе вийде. Я вас викупила.
Мені дуже шкода.
Твій брат теж має тут бути.
Ви бачили мого брата?
Отакий високий, блакитні очі.
Так. Здається, його відвели вбік, коли ми виходили.
- Він досі там? - Так.
Мій брат досі там. Будь ласка, допоможи нам.
Я знайшла стежку через гори, без охорони.
Через Піренеї? Пішки? Це неможливо.
Я йду зараз. Хочеш - ходімо.
Дозволь мені це відшкодувати.
Вона знайшла стежку горами до Іспанії.
Що?
Хто це?
Мені можна довіряти. Я хочу допомогти.
Вона починається тут, біля Баніюль-сюр-Мер.
Альберт, я не можу...
- Я не кину Альберта. - Тоді я його дочекаюся.
- Справді? - Зараз... секунду.
Їй справді можна вірити?
Покажи карту ще раз. Я допоможу йому знайти вас.
Ми не чекатимемо.
Прикордонники патрулюватимуть зі світанку, і вони вбивають.
Тоді я переконаюся, що він іде за вами.
Гаразд, на виході з Баніюль-сюр-Мер є кам'яний будинок.
Там треба праворуч. Ясно? Звідти побачите виноградники...
Гіршман. Пане.
Старе німецьке прізвище.
Складне.
Може, тому, що в усіх ваших паспортах написане по-різному.
То який справжній?
Чи всі вони фальшиві?
Ви билися при Анно?
А, так.
Я досі не розумію, як так швидко все покотилося в прірву.
Я служив
у французькій іммігрантській піхотній дивізії...
на схід від Парижу.
Звідти в мене французький паспорт.
Мені його видав сам генерал Джордж.
А із цим ось
я бився за республіканців в Іспанії.
За цим поїхав до Італії вивчати економіку.
Але мене вигнали фашисти.
А цей...
цей мене витяг з Німеччини в 33-му.
То яка з особистостей ваша справжня?
Якщо спитати нацистів, жодна.
Вони вважають, що я не заслуговую на особистість.
За вас внесла заставу американка.
Я вас затримав за підробку документів.
Але я не бачу у вас нічого фальшивого.
Пане, будь ласка...
Ви обіцяли випустити його дві години тому,
я чекаю тут, а...
Даруйте, це ви Альберт Гіршман?
Я Мері Джейн...
Я знаю. Американка.
Де моя сестра?
Я маю вам багато що пояснити,
але... ми дуже спізнюємося.
Ви не встигнете.
Що...
Я вас туди відвезу. Так, відвезу.
У вас більше справ немає?
- Скільки тобі років? - Двадцять п'ять.
А тобі?
Це дуже грубе питання.
А чим займаєшся?
Займаюся?
За фахом.
Учився на економіста.
Але я вже так довго бігаю від нацистів,
що зараз я, мабуть... професійний біженець.
І єврей.
Так. Те, що я єврей, для мене ніколи нічого не означало.
Тепер це в мені найголовніше.
- А ти чим займаєшся? - Я... займаюся чим можу.
У мене є машина.
«Мерседес», аякже.
Люди думають, що не можуть допомогти, тож не роблять нічого.
Від багатих вродливих американок не чекають якихось дій.
Я не встигаю на вечірній літак до Чикаго, бо везу тебе на кордон з Іспанією.
А що в Чикаго?
Нічого.
Людські припущення можуть бути доречні, якщо вміло користуватися.
Боже.
Увімкни американку.
А ти що робитимеш?
Вітаю. Прошу документи.
Так, пане, звісно.
Пробачте, пане.
Ми поспішаємо.
Поспішаємо.
І чому ви поспішаєте?
Ми поїли устриць.
Ох ці устриці...
Усе добре.
- Дякуємо. - Будь ласка.
Пропустіть їх!
Полю. Є новини?
Поки нічого.
Вашій дружині є що сказати - і дня не пропускає.
Полю, ти одружений?
Поки ні, пане. Лише я та Малий. І наша мама в Уїді.
- Де це? - На заході Африки, пане Фрай.
Французька Дагомея. Та раніше це було Королівство Дагомея.
Вона кличе додому?
- Вона рада, що ми не в армії. - Я відкладаю всі гроші на повернення.
Він хоче додому.
А я хочу закінчити навчання. У мене великі плани.
А це звідки? Тут немає марки.
Це вранці приніс якийсь чоловік. Сказав, він ваш старий друг.
У вас є мапа місцевості?
Так, звісно.
Ось.
Дякую.
Не думаю, що вони дуже далеко,
бо ти вже здолав половину шляху. Бачиш?
Той, хто на тебе чекає в Чикаго, буде завтра дуже розчарований.
Дякую.
Томасе.
Вітаю на віллі Ейр-Бел.
Чий це будинок?
Він належить далекому родичу.
І ти тут живеш?
Я щойно приїхав.
Досі намагаюся увімкнути електрику.
Я відправив листа до тебе додому в Нью-Джерсі.
Твоя дружина відповіла.
Сказала, що ти рятуєш європейські мізки від нацистів.
І як успіхи?
Усе просувається добре. Дякую.
Ти досі не навчився брехати.
- Мені треба працювати. - Зараз?
Я тут займаюся дійсно важливою справою. Можливо, уперше в житті.
Я б міг допомогти.
І що тоді? Знов зникнеш на п'ять років?
Томасе, я думав, тебе схопили.
Або гірше.
Томасе.
Я не дам відволікати мене.
Ніколи.
Ще кілька кроків до іспанського кордону.
- Усе добре? - Так.
Попрощайся з Францією.
Стояти.
Тікайте!
Зупиніться негайно!
Документи, будь ласка!
Селище попереду - іспанська територія!
Вам туди не можна без французької печатки.
Хто ви такі й що собі дозволяєте?
Чому ви покинули свої пости?
Безлюдні стежки іспанського кордону підпорядковуються Geheime Staatspolizei.
- Що за Geheime Staatspolizei? - Гестапо.
Ваша присутність тут - порушення Комп'єнського перемир'я
між нашими урядами.
Це нова Франція, офіцери.
Виконання позакласних обов'язків поза вашою юрисдикцією
карається законом. Вам зрозуміло?
- Так. - Так собі й затямте!
Чкурнули за свої письмові столи.
Хутко! Кому сказано!
Привіт.
Дякую.
З Барселони їдемо автобусом у Лісабон, так?
Саме так.
Заходь.
- Я не можу. - Що?
Я повертаюся.
- Ні. - Так.
Хоч ти ні?
- Послухай. - Я знала.
У Марселі стільки людей чекають, щоб вибратися звідти.
Ми їх можемо витягти.
Один Шабат зі старим - і тепер ти Мойсей?
Урсуло.
Ви обоє опинитеся в таборі. Або помрете.
Урсуло...
Ти обіцяв бути зі мною.
Урсуло.
Прошу, зрозумій.
Я знайду тебе в Лісабоні. Ти чуєш?
Напиши в «Сплендід», де ти зупинилася.
Чуєш?
Пришли мені звістку, де ти є, до «Сплендід»!
Влада Марселю заявила, що через грубу халатність,
серію арештів та неподоланну кризу поліції
жоден пасажирський корабель, що прямує на захід, не заходитиме в Марсель
чи ще кудись на узбережжя...
Дідько!
...до оголошення про інше.
Власне, усі французькі порти будуть закриті для пасажирських кораблів,
поки загроза...
- Чекайте. Закрити порти? Вони можуть? - Щойно закрили.
Уряд Віші доручив нацполіції
розпочати виконання статті 19 Франко-німецького перемир'я.
Що таке стаття 19?
Усі біженці на французькій землі мають здаватися на вимогу.
- Кому? - Німецькому рейху.
Ти казав, вони так не зламаються.
Я помилявся.
Чекай. Вони ж не можуть депортувати людей?
Хай зроблять неможливим вибратися...
Це вже неможливо.
Але відправляти їх назад? Зараз?
Заходьте!
Чим допомогти?
- Я шукаю пані Ґолд. - Що ти тут робиш?
Це Ліза Фіттко.
Вона знайшла шлях в Іспанію горами.
- Спрацювало?! - Ми вночі перейшли.
З п'ятьма людьми, що зараз їдуть у Лісабон.
Комісаре Фро!
Я радий, що ви прийшли.
Я хочу бути абсолютно впевненим, що ви розумієте статтю 19.
Так, я читав вашу телеграму.
Усі небажані мають бути здані за вимогою місцевої поліції. Розе?
Марсель кишить біженцями з усієї Європи.
Я голова поліції, тому моя задача - зачистити місто.
Ви - американський консул, пане Паттерсон.
Тож ваша задача - переконатися, що американці не завдадуть мені проблем.
Авжеж.
Тоді як бути з Американським надзвичайним рятувальним комітетом?
Попри мої вказівки,
ви видали візу, яку вони просили, німецькому письменнику Вальтеру Беньяміну.
Ішлося про небезпечних письменників.
Конкретно Вальтера Беньяміна ви не називали.
Він пише про дурниці. Чим він небезпечний?
Він у списку нацистів.
Тож якщо цей чоловік покине Марсель за мого керівництва,
відповідатимете ви.
На щастя для нас обох, його корабель днями конфіскували,
тож він, мабуть, досі стирчить у «Сплендід».
Беньямін у готелі «Сплендід»?
Я чув, вони всі там. Беньямін, Ернст, Бретон.
Якщо переходити кордон уночі, до появи прикордонників,
я можу проводити... чотири людини за раз, двічі на тиждень.
Це понад сотню до Різдва.
І не потрібні французькі печатки?
Якщо потрібні, купимо підробки. Не проблема.
Операція має проходити бездоганно.
Варіане. Це наш шанс. Подумай, скількох ми врятуємо...
А якщо мене візьме поліція і закриє це все?
Тобі навіть не треба знати.
Чорний ринок на мені, ти чистий.
- Підробки недешеві. - Ніщо не дешеве.
Я про це подбаю.
Ми також говоримо про квитки на поїзд.
- Готелі. Їжу. - У мене є гроші.
Не проблема.
- Гаразд. - Гаразд!
Добре! Чудово, ось і домовилися!
Варіане, ти лишаєшся обличчям операції.
Лізо, ти м'язи.
- Альберт однозначно злочинець. - О ні!
Гаразд, а ти хто?
Я просто банк.
Припиши заслуги й собі.
Заходьте.
А ти хто?
Пол. Канджу.
- О, він мізки. - Телеграма для Мері Джейн.
Потрібен бюджет.
Скільки на людину?
Люди залюбки ділитимуть кімнати.
Цей перехід легкий?
НЕ ПОВЕРНУЛАСЯ ДОДОМУ? ТЕПЕР ТИ САМА ПО СОБІ. ТАТО.
...як будете готові. Так, Мері Джейн?
Мері Джейн, усе добре?
Так.
Нумо працювати.
ЗА ОКЕАН
ЗА РОМАНОМ ДЖУЛІ ОРРІНҐЕР
ЦЕЙ СЕРІАЛ - ХУДОЖНІЙ ТВІР НА ОСНОВІ РЕАЛЬНИХ ПОДІЙ І БІОГРАФІЙ
Переклад субтитрів: Ольга Галайда