Це Європа.
В Англії палає місто Ковентрі.
Із серпня Люфтваффе скинуло там 200 тонн бомб,
що призвело до сотень загиблих і ще більше поранених.
Минулої ночі німці знову напали,
завдавши удару по комунальних службах і підпаливши місто.
Ти знову робиш неправильно.
Ти все так ускладнюєш.
Неправда.
Ця помада - єдиний спосіб пронести камеру в кляту тюрму.
Уже майже п'ять місяців, відколи цих людей схопили в Дюнкерку.
Нацисти нестримно бомблять Велику Британію.
Не треба мене вмовляти - я сама зголосилася.
Спробуй ще раз.
Нанеси помаду.
Скористайся пудреницею, щоб сховати руку, клацаючи камерою.
- Поруч з охоронцем? - Скажи, треба освіжитися.
Ти нічого не знаєш про помаду.
Я б тебе здивував.
Прошу.
Неправильно тримаєш.
- Як ти натиснеш кнопку? - Даси мені хвилинку?
Чорт забирай!
Плівка під помадою. Крихітна лінза під дном.
Направ її на їхні обличчя
і скажи подивитися на тебе.
На плівці 12 кадрів. Один я використав, тобі лишилося 11.
Добре.
ЗА ОКЕАН
Месьє Фрай! Сідайте. Ми саме про вас говорили.
Панна Оуб.
Шістка рук і замкова щілина доволі очевидні.
Бідолашний пане Фрай, ви тут сам-один.
Але що мене інтригує - то це око у вікні.
Чекайте.
Ага, ось. Тепер усе цілком логічно.
Він повністю відчужений від себе.
Ці карти відкривають вам чудову можливість.
Бачите, ми на цій віллі вже місяць.
Ми за вами спостерігали. Зазирніть у себе,
дослухайтеся до первинних імпульсів і звільніть себе.
Повірте, що велике світло з'явиться з безмежної пітьми.
Ви думаєте, що про все дізнаєтеся
з новин по радіо, правда ж?
Як журналіст, гадаю, так.
По радіо розповідають учорашні новини.
Ми хочемо знати, що відбувається вже зараз.
Якщо ясно бачити теперішнє, майбутнє не становитиме загрози.
Ці карти показують, де я можу знайти Макса Ернста?
Гадаю, він у басейні.
Красно дякую.
Пане Ернст!
У мене для вас новини.
Після значного тиску з боку Музею сучасного мистецтва в Нью-Йорку
уряд США нарешті видав вам в'їзну візу.
Дякую.
Ви з дружиною тепер можете офіційно емігрувати до США.
Дружиною? Марі-Берт?
Ні. Дайте-но я погляну. Вибачте.
Луїза Штраус-Ернст?
Ми розлучилися в 1927 році.
- Тут сказано, вона в Марселі. - Не зі мною.
То ви збираєтеся в Америку з нею чи без неї?
Я б не проти. Навіть одружився б з нею знов,
але я її роками не бачив і одружений з іншою особою.
- Марі-Берт. - Саме так.
Це складно.
Ви не кохали одночасно більше однієї особи?
У мене дев'ять років одна дружина.
І де вона?
Пане Фрай, справа в тому,
що я тут, у Марселі, самотній і з розбитим серцем.
Ви не помітили?
Мене помістили в табір, а моя кохана мене покинула.
Це був її халат.
Та це не була моя дружина. Це була прекрасна англійська художниця.
Відчуваєте?
Розбите.
Я це притримаю.
Ви чули новини?
Північний схід підтримує Вілкі.
Я про Ковентрі.
По радіо тільки про це й говорять. Люфтваффе його розбомбили.
Великі людські втрати. Усе місто горить.
Це не дарма кличуть бліцкригом.
Чому Черчилль дозволяє вбивати цих людей?
Що раніше британці усвідомлять реальність,
то краще буде для всіх нас, включаючи добрих ковентрійців.
Ви гадаєте, німці переможуть.
Бінґеме, озирніться. Опір слабшає.
Фашисти в Італії, Іспанії, Німеччині, у більшій частині Франції.
Це новий світовий порядок. Ми з ними.
Демократія і фашизм.
Дві суперсили.
Господи.
Вони ж не комуністи. Ці принаймні вірять у свободу підприємництва.
Форд за п'ять років продав у Німеччині продав понад 60 000 Model C.
- Треба працювати із цими людьми. - Прошу.
Дякую, Стіве.
Ви говорите про бізнес із нацистами.
В Америці бізнес є бізнес, Бінґеме.
Зараз доцільно лише захищати свій дім і боронити наші інтереси за кордоном.
Уникати ще більшої війни.
Вілкі це розуміє. Коли його за тиждень оберуть,
повірте мені, уряд США заспіває зовсім іншу пісню.
Вікторе, занеси живопис у будинок. Щоб не грівся в машині.
Агов?
Пеґґі?
Овва! Та це ж сама пані Мері Джейн Ґолд із Чикаго.
Я тебе не бачила з... Відколи? З Ґштаду? Так.
Зима 1937 року.
Що ти досі тут робиш?
- Іде війна. - Та невже?
- А куди ти зібралася? - До кравця.
Як твій батько?
Гадки не маю.
Я об'їжджаю південь перед поверненням у Нью-Йорк.
- Ми з Віктором щойно зачистили Пікассо. - Власне, це моє.
Марсель Дюшан сказав, тут живе Макс Ернст. Це правда?
- Власною персоною. - А ви?
Поспішає. Була рада тебе бачити, Пеґґі.
Гаразд.
Вікторе!
Товариші! Доброго ранку.
Дивіться, хто прийшов. Хто цієї ночі була щасливиця?
Щасливиці.
Дві жінки? Як приділити двом достатньо уваги?
Я ж економіст. Підвищений попит - підвищена пропозиція.
А пані Мері Джейн Ґолд? Я бачив, як вона на тебе дивиться.
Так, вона на мене дивиться як на собаку.
Хіба в неї не стосунки з американським консулом? Паттерсоном.
- Із чого ти це взяв? - Він заходив по неї у вестибюль.
Він балакучий.
Чому ви стежите за її життям?
Я консьєрж цього готелю, Альберте. Очі й вуха.
Я за всім стежу. І ти маєш припинити відволікатися.
Тобі болить, як і нам.
Але ці жінки дають лише тимчасове полегшення.
Ми мусимо зосередити всю...
...енергію на революції! Так, я знаю! Я щодня виводжу людей!
Я кажу про відсіч.
Зброя?
Полю, ні.
Коли французьку армію демобілізували, ми кинули зброю і пішли.
У цій країні має бути зарита купа зброї.
Потрібен залізний план і треба набрати ще людей.
І ось я шалено метаюся Парижем, намагаюся сховати колекцію.
Я хотіла почати з підвальних сховищ Лувру,
але куратори були надто зайняті Мона Лізою,
щоб відволікатися на мої нікчемні сучасні картини.
Нарешті я змогла вмовити якихось дрібних сошок у музеї
відправити мені їх у ящику.
В експортних анкетах довелося вказати «побутові речі».
Борони боже, щоб бюрократам Віші стало розуму зазирнути всередину.
Сподіваюся, вони вже пливуть у Нью-Йорк на кораблі.
Щастить картинам.
Віктор засмучений, бо ми намагалися змусити Альфреда Барра,
написати заяву про моральну підтримку ще з літа.
Я б мала вийти за нього, щоб вивезти.
Не смійся.
Вікторе, потерпи. Він зайнявся Максом лише цього тижня.
- Щастить Максу. - Не лише він чекає на візу.
Просто на Барра навалилася купа прохань про допомогу з Європи.
- На нього навалилася? - Він віддав керівництво дружині.
- Уявляєш? - Марзі?
Чудова ідея. Ми були знайомі в Гарварді. Вона наполеглива.
А це ідея. Може, ти допомагатимеш мені?
Я? Боже, ні.
А якщо мене заарештують, чи ще гірше, експатріюють?
Варіане, я не божевільна.
Не забувай, на відміну від тебе, я єврейка.
Того тижня потрапила в рейд готелю.
Я рушаю звідси найближчим літаком.
Пані Гуґґенхайм.
Для тебе Пеґґі.
Розкішно.
Вона дивна.
Мені подобається.
Я забираю все. Хай усе їде зі мною в Нью-Йорк.
Пеґґі.
Завтра мій день народження. Ти маєш бути моїм подарунком.
То влаштуймо тобі вечірку!
У Кельні, коли я був малим, ми піднімали келихи опівночі,
що передувало дню народження.
Тоді так і вчинимо.
Це табір Мілль.
Ось твій перший фальшивий паспорт. Пам'ятаєш усі імена в'язнів?
Майкл Бретертон...
Іен Кеннінг, Денні Вільямс.
Хай тікають під час примусових робіт. Дістануться вілли - повернемо їх в Англію.
Я маю сказати їм це якимось шифром?
Англійська - це вже шифр.
Звичайні охоронці не розуміють англійську,
особливо якщо говорити швидко.
Гаразд.
Обідають змінами. Правильно підбери час - щоразу буде новий охоронець.
Якщо хтось проявить цікавість,
від'їдь, кілька хвилин покатайся, і приїдь по мене сюди.
Я не вмію водити машину.
Серйозно?
- Вітаю, пані. - Добридень.
Я до чоловіка, Майкла Бретертона.
Це мій чоловік.
Бретертон?
Подивимося.
Так.
Посвідчення?
Відвідувач до Бретертона, блок Д.
- Дякую. Відчиніть! - Дякую.
Так. До зустрічі.
На віллі вечірка - день народження Макса Ернста.
Дякую.
Там буде багато художників.
Дюшан, Шагал...
Шагал?
Можеш переконати його поїхати.
- А перша дружина Макса Ернста? - Скільки їх у нього?
Забагато.
Виявляється, жінка, вказана в його в'їзній візі до Штатів,
розлучилася з ним у 1927 році. І вона десь у Марселі.
- Знайдімо її. - Можна спробувати. Луїза Штраус.
А якщо Штати не пустять його в країну без колишньої дружини?
Можливо, перероблять. Поговорю з Бінґемом.
Міністерство зверталося до Паттерсона.
Це треба робити через нього.
Я займуся.
Поговориш із Паттерсоном?
А чому ні?
Я залюбки.
Добре.
Швидко, ходу!
Твоя дружина.
У мене немає дружини.
Коханий, ти досі жартуєш так, як у день нашого весілля.
Іди.
Привіт, любий. Мене прислали спільні друзі.
Я мешкаю на віллі Ейр-Бел на схід звідси.
Зустріньмося там, щойно підеш з роботи,
і повернемо тебе додому якнайшвидше. Ти зрозумів?
Не рухайся. Глянь сюди.
У мене є фото.
Ще двоє.
Привіт, любий. Я така рада тебе бачити.
Перепрошую, це «Елізабет Арден».
Цього кольору більше немає.
Дякую.
Я тебе кохаю. Буду на зв'язку.
Посунься.
Ледь не попалася. Їдьмо.
Їдьмо.
Пробачте, пане.
Де їх тримають?
Я казав. Останнє, що я чув - «Сплендід».
Але тепер їх там немає. Я бачив Вальтера Беньяміна на власні очі.
Потім він зник.
Через два дні його знайшли мертвим в Іспанії.
Справді?
Так. І більше нічого.
Макс Ернст, Андре Бретон,
Ганс Белмер, Марсель Дюшан,
Альма Малер, Франц Верфель,
Генріх Манн, Ґоло Манн...
Нам відомо, що пан Шагал досі у своєму котеджі,
а де всі інші?
Ваш...
Американський надзвичайний рятувальний комітет знайшов у Марселі нове місце, га?
Ми бачимо черги людей, що чекають удень і вночі,
але всі вони ніхто!
Усі важливі люди зі списку пана Фрая?
Вони зникли.
Може, їх перевозять звідси на повітряних кулях.
- Що? - Не мулятимуть очі.
Вам би радіти.
Німці не радіють. І я не радію.
Ви відповідаєте за цих американців, а вони мене висміюють.
Я хочу перевірити цих людей,
що працюють на комітет, разом з вами,
один за одним.
Мені потрібна ручка.
Ця.
Батько Мері Джейн Ґолд - старий друг нашої родини. Розсудливий.
Він не хоче, щоб дочка завдавала клопоту в Марселі, як і ви.
Пан Ґолд знає, що його дочка працює повією?
Що?
У поліцейському досьє Мері Джейн Ґолд чітко написано, що вона повія.
Американка, блондинка, із собачкою.
Я сам читав досьє. Її знає все місто.
Це має бути якесь непорозуміння.
Пані Ґолд - авантюрна молода жінка.
Але вона не...
Не блондинка із собачкою?
Ви її бачили нещодавно?
Не сказав би, що так.
Зачиніть двері.
Чим можу допомогти?
- Я чекав пана Паттерсона. - У нього зараз зустріч.
Я працюю з паном Варіаном Фраєм у рятувальному комітеті.
А вам призначено?
Ні, але в мене термінове повідомлення.
Це щодо візи для німецького художника Макса Ернста.
О, пан Ернст у Марселі.
Він сьогодні влаштовує вечірку.
Я б з ним познайомилася.
І вуаля! Готово.
А як твій кроль на спині?
Треба тренуватися. Хвилинку.
Пане Паттерсон, вам потрібно щось іще? Я сьогодні йду трохи раніше.
Щось особливе?
Власне, так. Я йду на вечірку в шато, що називається вілла Ейр-Бел.
Справжнє шато?
Там буде весь Марсель. У Макса Ернста день народження.
- Гарного вечора. - Гарного вечора.
Ні, я побажав їй гарного вечора.
Так, тато знає французьку.
Знаю. Просто не люблю нею говорити.
Будинок такий гарний.
Ти і сам нівроку.
Скільки сьогодні має бути гостей? І ще планується гурт.
Ти в курсі, що Віші заборонили джаз?
Якщо прийдуть копи, ми опинимося у в'язниці.
Варіане, це вечірка. Ти можеш спробувати повеселитися?
Можливо, твоя правда.
О, велика вечірка.
Я танцюватиму.
Ми танцюватимемо.
Брате, це буде мій вечір.
Кістками відчуваю.
Тупцюватиму так сильно, що й в Уїді земля здригатиметься.
Вони скажуть, це Малий Малий, що вернутися захотів
Малий уже дорослий
Йому додому можна
Лізо?
Я прийшов виманити тебе з лігва.
Ні, дякую.
Кажуть, ти гарно танцюєш.
Я не в настрої для вечірки.
Це через пана Беньяміна?
Не лише пана Беньяміна.
Нікому в цьому домі нема чого святкувати.
Макс Ернст живий.
Ми всі живі, і цей привід нічим не гірший за інші.
Лізо, немає посібників, як робити те, чим ми займаємося.
Ми просто робимо все, що можемо.
То ось, що ти собі кажеш, щоб мати змогу спати вночі.
Хто сказав, що я сплю вночі?
Дякую.
Дякуємо.
Їжа.
Браво!
Ваш пан Фрай сповнений сюрпризів, правда?
Ці біженці не захочуть покидати Францію.
Кажуть, картина, намальована Вінстоном Черчиллєм,
десь неподалік Лазурового берега.
- Черчилль - художник? - А чому ні?
По радіо цей чоловік розмовляє дуже нудно.
Всі художники на радіо звучать нудно.
- Шагал - ні. - Хто цей чоловік?
Мій чоловік - найпопулярніший французький художник.
Можливо, люба Белло, але Дюшан - найважливіший.
А Шагал однаково єврей.
З американською візою, якою не хоче скористатися, що б я не робив.
Франція - мій дім.
Зрештою нацисти прийдуть по всіх нас, Марку. Навіть по тебе.
Курка.
Браво!
Дякуємо, мадам Нюже.
Дякуємо!
Мій друг Віктор Серж любить казати,
що серед біженців фашизму, які чекають тут, у вигнанні,
достатньо блискучих умів, щоб оживити цілу націю.
- Точно. - Дякую вам, друзі.
Без вас ця подорож була б нестерпною.
Дякую, пане Фраю, за вашу гостинність
і за відданість нашій справі,
за те, що ви наша Полярна зоря.
- Варіане, промову! - Ні.
- Промову! - Промову!
Так.
Дякую, Андре.
Ви мене дуже шануєте.
Коли я був молодий...
Ви досі молодий.
Коли я був молодший, мистецтво було моєю Полярною зіркою.
Моїм справжнім товаришем
і моїм спасителем
у часи великого сум'яття і болю.
І найбільша честь у моєму житті - повернути послугу художникам
і письменникам, чиї роботи дали мені так багато.
Тож дякую.
Тепер пропоную всім помінятися місцями до наступної страви.
- Звісно, якщо вона буде. - Добре!
- Давайте. - Ходімо.
Я дуже сумуватиму.
- Привіт. - Привіт.
Схоже, тобі затишно з Томасом.
- Ревнуєш? - Ні.
Де твоя подружка?
Це не твоя справа.
Чорт забирай, так?
Консул США.
Ходять чутки.
Ходять чутки,
що ти спав з усіма симпатичними біженками в Марселі.
На щастя для тебе,
місто кишить жінками у відчаї.
Поліцейський тебе сьогодні назвав повією.
А навіщо ти розмовляв з поліцейським?
Я не вибачатимуся, що роблю все можливе,
аби рятувати людей.
Та припини.
Пані та панове, прошу вашої уваги!
Десять, дев'ять,
вісім, сім,
шість, п'ять...
Стоп!
Чотири, три,
два, один, я!
З днем народження!
Що про неї?
Занадто охайна. Раптом що, вона працює на гестапо.
А що про нього?
У нього запор?
Я б сказала,
національна поліція.
Національна поліція.
Мері Джейн, хто з твоїх вишуканих друзів
британський шпигун?
Звідки я знаю? А що?
Британська розвідка фінансує осередки опору.
- Я хочу заснувати один. - Правда?
Я з тобою.
Вам треба зустрітися зі снайпером табору Мілль.
Він союзник. Я впевнена.
Може, я знайду союзників і тут.
Що ти знаєш про снайперів і осередки опору?
Британці б'ються з нацистами самі. Їм потрібна допомога.
Відвезіть мене додому негайно.
Шеф приїхав на вечірку. Він не може мене такою побачити.
Де ви працюєте?
В американському консульстві. Консул Паттерсон просто тут.
Боже мій. Що він тут робить?
- Не вдавай здивування. - Я його не кликала.
Ні?
Та що з тобою таке?
Мені треба їхати негайно.
Гаразд, ходімо.
Ходімо.
Привіт.
Що така красуня робить на цьому смітнику?
Власне, це висока мода.
Ходімо вип'єш.
Варіане!
- Ліно! А я думав, де ти. - Ходімо.
- Дивись, кого я знайшла. - Привіт. Хто це?
Луїза Штраус.
Я Варіан Фрай. З Надзвичайного рятувального комітету.
Це неймовірно. У нас віза на ваше ім'я.
- Максе. - Прошу вибачення.
Луїзо.
Ти справжня?
Не знаю.
Що ти тут робиш?
Можете з нею одружитися і вирушити в Америку.
Що, зараз?
- Мені того разу вистачило. - Але ви на одній візі.
Ні.
Ти мати моєї єдиної дитини,
а я людина честі.
Ти серйозно? Відколи?
Не хвилюйся, любий. Якщо вона не хоче заміж,
вийду я.
Будьмо.
Пані та панове.
Наприкінці цього чудового вечора
ви можете загадати бажання.
Одне бажання.
І ми відправимо його у всесвіт.
Запаліть свою свічку...
як я.
І обережно штовхніть
в озеро.
Що ти загадав?
Щоб ця війна закінчилася.
Більше нічого?
Цигарку.
Ти не палиш.
Ні?
А що загадав ти?
Я не вірю в бажання.
Якщо ми чогось хочемо, треба це здійснювати.
Ця сукня на тобі як рукавичка.
Добраніч, Лізо Фіттко.
Пробач, я...
Я не можу знову.
Що?
Ти знав, що в нас сьогодні вечірка?
Ти за мною шпигуєш?
Не лести собі.
Ти маєш піти.
Довбана принцеса.
Мадемуазель Леторе!
Чому ви кричите?
Телеграму в Держдепартамент, негайно.
- Гаразд. - Наглядайте за Варіаном Фраєм. Крапка.
Сумнівна поведінка. Крапка.
Чи Надзвичайний рятувальний комітет працює проти американських інтересів? Крапка.
Ці люди божевільні.
Додати це в телеграму?
- Як учорашня вечірка? - Я вирішила не ходити.
І потім уперед.
Тепер ми кажемо: «Привіт, сонце».
Відчуйте сонце.
Тепер робимо позу воїна.
Дякую, що прийшли сюди, де нас не підслухають.
Вийде ідеально. Я зроблю паспорти.
Вона молодець.
А Варіан?
- Його не можна вплутувати. - Чому?
Просто не можна.
Томасе, нам вигравати війну. Варіан Фрай уже вплутаний, знає він чи ні.
ЗА ОКЕАН
ЗА РОМАНОМ ДЖУЛІ ОРРІНҐЕР
ЦЕЙ СЕРІАЛ - ХУДОЖНІЙ ТВІР НА ОСНОВІ РЕАЛЬНИХ ПОДІЙ І БІОГРАФІЙ.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда