Vuf, vuf.
Politiet kommer. Vi må væk.
- Politi! - Politi!
Politi!
Kom så! I tager den side.
Kom så!
Kom her!
Du kommer med os. Op med dig!
- Af sted! - Hjælp!
- Fang hende! - Kom her.
Af sted!
Her er Europa. Myndighederne i den frie zone i Sydfrankrig
skrider ind overfor illegale udlændinge
og opfordrer civilbefolkningen til at angive modstandsgrupper.
Vil nazisterne overtage den frie zone og fuldbyrde besættelsen af Frankrig?
Vil USA slutte sig til Storbritannien i kampen mod fascismen?
Vil yankeerne sende morterer og smadre hunnerne? Det vil tiden vise.
- Hallo? Hallo? - Her er ingen.
Det er hr. og fru Chagall. Vi kommer ned!
Tak.
Politiet kom ud til vores hus.
Vi kom så hurtigt, vi kunne.
De tog Moishes franske identitetspapirer.
Lort.
Sytten år har vi levet i dette land!
I alle de år har franskmændene hyldet Moishes værker, og nu?
Og nu tager de jeres værdighed fra jer.
Hvor er hr. Fry?
- Inde i byen. - Fulgte nogen efter jer?
- Vi ved det ikke. - Nej, de lod os bare gå.
Tomhændede. Det var underligt.
Betjentene var meget flinke.
- "Flinke"? - Da først de havde arresteret os.
- Nej. - De sagde, at de fortrød det.
Fortrydelse koster ingenting.
Vi efterlod alle malerierne.
Hans livsværk. Vores liv.
- Vi havde intet valg. - Vi må hente dem.
Det er alt for farligt at tage tilbage.
Lad os undersøge det nærmere først.
Myndighederne har overvåget jer i månedsvis.
Så hvorfor nu?
Hvorfor tage jeres papirer og lade jer gå?
- Vi skal bruge Varian. Jeg finder ham. - Jeg kører dig.
Vi kan ikke efterlade dem alene.
Vent på mig.
Aldrig hørt om ham.
Okay.
Men... Okay.
Letoret? Har vi et visum til en Otto Albert Hirschman?
Hans søster ringer konstant, og Vichy siger, han aldrig har hentet det.
Pokkers.
Det må være her et sted.
Hvordan kommer jeg derop?
Det gør du ikke.
Hvordan kommer jeg så ud?
Gennem Dijon og direkte til Tyskland.
- Seriøst? - Ja.
De sender fangekonvojer med få dages mellemrum.
Bill?
Du har gode forbindelser. Selv herinde?
Kan du få en besked ud til min bror?
Jeg kan prøve.
Hvordan havnede du herinde?
Jeg var indblandet i en fangeflugt.
- Og dig? - Jeg er rabbiner.
Og dig?
Alt andet.
Ikke nu, hr. Patterson. Vi har lukket. Vi flytter.
- Hvor er Reese? - Jeg sendte ham hjem.
Jeg troede, jeg sendte Dem hjem.
Ikke engang den amerikanske regering har så meget magt.
Godt, De er her. Som en glødende kunstfan tænkte jeg,
at De ville syntes om et fantastisk manuskript, jeg har fundet.
Mary Jayne Gold.
"Vi skal have de britiske soldater til det rette sted på rette tidspunkt."
Og så er der noget snak
mellem Uidentificeret Mand Et og Uidentificeret Mand To...
Lige et øjeblik.
Her kommer det bedste.
Mary Jayne Gold.
"Sæt mig af ved porten Jeg bruger Dagobert som afledning."
Og så: "Jeg udfører min mission på min egen måde."
Miss Gold leder en mission for at befri britiske krigsfanger.
Er det en vittighed, eller er det en tilståelse af forræderi?
De skulle holde øje med hende,
men De har vel haft travlt med at føjte rundt med Deres kæreste.
- Har De aflyttet os? - Faktisk ikke.
Lykkens gudinde selv har givet mig det i hænde.
Men jeg sørger for, at de rigtige folk hører om det.
Om alt, De har lavet i Marseille. Jeg vil...
Lad ham være, hr. Patterson.
Alt, han gør for desperate mennesker, kaster lys på det, De ikke gør.
Hvem fanden er du?
De kunne redde dem alle.
Ud, Patterson.
Lena har sagt, hvad der skal siges.
Albert.
Otto Albert Hirschman?
Lad mig gætte, Uidentificeret Mand Et? Eller To?
Hvad?
Deres søster er helt oppe og køre om Deres visum. Hent det hellere.
Kom ud, mens du kan.
FRIHED
I MORSEKODE: BESKED SENDT
Jeg ved, hvor Paul er, og jeg vil få ham ud.
- Hvem er De? - Hans lille...
Hans bror.
De kalder mig Petit, men jeg hedder Jacques Kandjo.
Jaså.
Petit ved, at Paul sidder i Fort Saint-Nicolas og skal deporteres.
Hjælp mig med at redde min bror.
- Hvordan vil De gøre det? - Jeg vil bruge hans plan.
Sprænge jernbanespor?
Politiet bruger lastbiler på landevejene.
Det ved jeg. Paul så dem selv.
Albert ved, hvor vejen er. Vi kan vente der og befri Paul.
Og hvis de kører en anden vej?
- De har ingen erfaring. - Det har Paul heller ikke!
Ja, han er intelligent.
Men han har aldrig haft et våben i hænderne.
Jeg har ofte været i kamp.
Er det sandt?
Jeg kan godt.
Og jeg kan skaffe hjælp.
Men jeg har brug for våben.
Paul siger, at I har våben.
Kan jeg regne med jer?
Hvad? Hvorfor ikke?
De får bare Dem selv slået ihjel.
Og så ryger hele vores operation med.
Nej. De er ikke parat.
- Men vi skylder ham at få Paul ud. - Vi skylder ham intet.
Margaux, Paul blev anholdt, fordi han hjalp os med Camp des Milles.
Så nu bliver vi brændt? Tænk, Thomas.
Vores liv, vores identiteter, vores mål.
Det kan vi ikke sætte på spil. Vi har en krig at vinde.
Men hvad med Paul?
Tak for det.
Vi har visa. Kan vi komme med skib til New York?
Der er ingen skibe, og jeres visa kan ikke bruges uden identitetspapirer.
Det er derfor, Varian har prøvet at få jer i sikkerhed, siden han kom til Frankrig.
- Vi var ikke klar. Nu er vi klar. - Vi er ikke klar.
Moishe, min søde. Lad mig. Du er for ophidset.
Jeg forlader ikke Frankrig uden mine malerier.
- Hvilken vej går solen ned? - Det ved jeg ikke.
- Monsieur Chagall. Madame Chagall. - Gudskelov, du er her.
Jeg må tale med dig. Bagefter.
- Goddag. Sid ned. - Hej.
De har ransaget både stranden og Pelikanen,
og jeg tror, de har Bill Freier. Han er væk.
- Vi må væk herfra. - Hvordan?
Vi kan ikke engang få Chagall-parret med et skib.
Jeg solgte mit fly til en lokal bureaukrat for at skaffe penge til ERC.
Han fik en god pris, så han skylder mig en tjeneste.
Hvis han flyver os til Lissabon, kan vi rejse videre til USA.
Jeg kan arrangere det, og min far betaler.
- Har han ikke slået hånden af dig? - Ikke hvis jeg vil hjem.
- Med en flygtning i lommen? - Med min mand.
Ved du godt, at jeg ikke ejer andet end det tøj, jeg går i?
Hvis jeg ville gifte mig for en mands ejendom og ikke hans idealer,
havde jeg giftet mig med en idiot i Chicago.
Min søster Ursula har skaffet et amerikansk visum til mig.
Hvornår?
Det kom for et par uger siden.
- Jeg har ikke hentet det på konsulatet. - Hvorfor ikke?
Vi må hente det.
Lad os hente dine ting og dit visum, før det er for sent, okay?
Okay.
Albert, du har sparet mig en tur. Se her.
Se den seneste udgave.
- Mary Jayne venter på mig. - Se på det!
Se, Ouidah! Det er en besked.
Sidder Paul i Fort Saint-Nicolas?
- De kan deportere ham når som helst. - Ikke hvis vi finder ham først.
Jeg har talt med din fyr Thomas og med Margaux. De vil ikke hjælpe.
Jeg kan se nærmere på fortet. Men vi skal bruge din hjælp.
Hej.
- Okay, vi ses senere. - Vi ses.
Petit skal tilbage til villaen og tale med Hans.
- Hvad med konsulatet? - Det her er vigtigere.
Paul er i live.
Vi må redde min bror fra deportation. Og måske døden.
Der er ikke så meget at spise, men der er altid vin.
Vin er godt.
Vi har dem her.
Folk har altid chokolade med til maestroen.
- Albert. Petit. - Jeg må tale med jer.
Ikke dig.
Paul er i det fængsel, hvor Lisa og jeg sad.
Er det rigtigt?
Og nu? Kan vi få ham ud?
Vi vil prøve.
Jeg hjælper.
Lad os gå indenfor.
- Jeg vil også hjælpe. - De vil ikke have din hjælp.
Hjælp mig. Lad os hente Chagalls kunst.
- De rejser ikke uden. - God idé.
- Må vi få dine bilnøgler? - Ja.
Kom nu.
Kan du køre bil, Varian?
Jeg er fra New Jersey.
Jeg har fået nok af den dumme ting.
De kører med få dages mellemrum.
Han skal ud, før han ender på en lastbil.
- Det fængsel er en fæstning. - Ja.
Vi må stoppe bilen udenfor byen og befri Paul og vores kammerater.
Det er nemt at blokere vejen. Der er ingen trafik.
To af os kan angribe chaufføren, mens to andre åbner bagenden.
- Uden våben? - Det kan virke. De venter os ikke.
Vi er så godt som døde uden våben.
Han har ret. Vi skal have fat i et par våben.
Undskyld, hvornår kører den næste konvoj?
Touré finder ud af det.
Og hvad så? Vil I bare stå midt på vejen og vente på den?
Det kan tage timer eller dage.
Jeg kunne tale med vagterne. Jeg kan bestikke dem.
- Det virkede sidste sommer. - Det er et helt liv siden.
Sidste sommer anholdt de mig for at snige mig om bord på et skib.
Nu er der ingen skibe.
Nu anholder de folk på åben gade for ingenting.
Det er slut med at bestikke vagter.
Vi må gøre noget.
Jeg er enig.
Næste konvoj er i morgen tidlig.
Paul vil være blandt fangerne.
Få alt ud, før politiet kommer tilbage.
Vi kunne bare køre videre.
Sammen.
Hvorhen?
Ikke Paris.
Nej.
Ikke Rom.
Ikke Jerusalem.
Vores Berlin er for længst væk.
Vi kunne bare blive her?
To ungkarle. Nydelig have. Et par får.
Hvorfor ikke?
For det første...
...er jeg ikke ungkarl.
Så lad din kone finde én, der kan elske hende fuldt ud...
...og bliv her hos mig.
Hvad er det, vi laver her?
- Pakker Marc Chagalls kunst. - Du er en modig mand.
Kun de modigste kommer helt til Europa for at redde fremmedes liv.
- Thomas... - Hvad med at redde dit eget liv?
Jeg er færdig med at skjule mig.
Varian.
Personligt og professionelt.
Jeg har fået nok af løgne.
Og hemmeligheder.
Fået nok af ensomheden.
Selv mænd som os...
Selv vi fortjener lykke.
Lykken er kompliceret.
Er den?
Når du er i mine arme, føles den ikke spor kompliceret.
- Det er en selvmordsmission. - Hør her.
Ring til fyren og hent flyet.
Når Paul er fri, er jeg din. Det lover jeg.
Chicago, vi er på vej.
- Siger du det for at gøre mig tilfreds? - Jeg siger det, fordi jeg mener det.
Kom her.
Jeg vil starte et nyt liv i Amerika med dig.
Jeg kan ikke vente på at starte et nyt liv i Amerika med dig.
Og du ved, at jeg ikke beder dig opgive kampen?
Det ved jeg.
Vi vil finde nye måder at slås mod nazisterne på,
og måske kan vi arbejde mere effektivt udefra.
- Jeg kan ikke rejse, før Paul er befriet. - Det ved jeg, men...
I kan ikke gøre det ubevæbnet.
Ja.
Jeg...
Jeg ved, hvor nogle britiske våben er begravet.
- Hvad? - Ja.
Vi mødes nedenunder.
Vi kan stoppe.
Pyt med, hvem der hører os.
Kom så, op med dig.
Ud!
Frøken Gold.
Hvad bringer Dem hertil?
Jeg skulle hente et visum til Otto Albert Hirschman.
Hr. Patterson har det på sit kontor.
Værsågod.
Hvad har vi her? Kom indenfor.
Væggene har ører.
Min sekretær arbejder åbenbart for Gestapo.
Mademoiselle Letoret?
Hun er en god sekretær. Måske arbejder de alle for Gestapo.
Kender din far til Otto Albert Hirschman?
En ung, energisk fyr som ham har en stor fremtid i Amerika.
Snart vil selv din far elske ham.
Hvornår tror du, han forlader dig?
Hvad er han? Fireogtyve? Femogtyve?
Han har hele sin fremtid foran sig. Mens du...
En knægt som ham?
Hans vinger har været stækket lige fra begyndelsen.
Bare vent, til han kommer til Amerika og lærer at flyve.
Hvad skal det betyde?
Han er ikke typen, der bliver hængende ved Lake Michigan og spiller golf.
Er du færdig?
Ikke helt.
Jeg har beviser på, at du, Mary Jayne, en amerikansk statsborger,
har arbejdet for briterne her på fransk jord.
Som du sikkert ved, er det ulovligt.
Så hvis du ikke skrubber ud af Marseille så hurtigt som muligt,
vil jeg personligt sørge for, at du bliver retsforfulgt for forræderi.
Nu er jeg færdig.
- Tak, fordi du kom. - Kunne jeg sige nej?
Hr. og fru Chagall har deres visa, men hverken skibe eller papirer.
- Er de klar? - De har pakket.
Okay.
Jeg har muligvis én sidste god idé.
Dén der, med diplomat-pladerne. Den kan krydse grænsen uden kontrol.
Stik skruetrækkeren ind i låsen,
og tryk på håndtaget samtidig med speederen. Okay?
- Hr. Bingham? - Jeg glemte mine familiefotos.
- Det tager kun et øjeblik. - Lad mig.
- Du ved ikke, hvor de er. - Hr. Bingham!
En grøn karavane svømmer i en bjergflod.
Regnbue-skakbrikker antænder en ild.
Killinger stormer ud af en kurv og sover blidt i solen.
Pas på!
Se, hvad der sker.
- Ud af bilen! - Ud af bilen!
Ud af bilen!
Ned!
Ned på jorden!
Ned på jorden! Ud af bilen!
Giv mig dit våben.
Her. Dérover.
Ned!
- Ned! - Smid pistolen! Ned på jorden!
Hurtigt!
Rør dig ikke!
Det er nok! Rør dig ikke.
Læg dig ned.
- Broder. - Min lille broder.
- Hvad siger han? - Velsignet være din styrke.
Rør jer ikke!
Min lille broder.
Træk vejret. Prøv at trække vejret.
Træk vejret. Det skal nok gå.
Min lille broder.
Min lille broder, bliv hos mig.
Min lille broder, bliv hos mig!
Madame Chagall.
Så kører vi.
- Lige nu! - Jeg vækker monsieur Chagall.
- Hvor er Thomas? - Indenfor.
- Skal jeg hente ham? - Nej.
- Hør engang. - Hvad?
Jeg kører dem selv.
Til Spanien?
Til Lissabon, og så sejler vi til New York.
Men hvad med...?
- Det vil ikke gå i det rigtige liv. - Det her er det rigtige liv.
Det er det ikke.
Jeg har aldrig følt mig så levende.
Heller ikke mig.
Varian.
Hjælper du mig med malerierne?
- Hvor er Bingham? - Han er her ikke.
Hvem kører så?
- De vil vide, du tog bilen. - Det er den eneste måde.
Du bliver udvist. Eller anholdt. Du kommer ikke tilbage.
- Jeg må hjælpe dem. - Nej, du må ikke.
Det handler ikke om dem.
Vi er her. Lad os køre.
Varian.
Jeg er ked af det.
Jeg troede, vi kunne bo her for evigt.
Et kort øjeblik troede jeg det også.
Er der noget, vi kan sige?
En bøn? Noget som helst?
Mary Jayne!
Hun er væk.
Mary Jayne!
Du har gjort det godt her.
Kom, Dagobert.
Mary Jayne!
Hvad skete der? Er du okay?
Du nåede det.
Jeg kunne...
Jeg kunne ikke lade dig rejse uden at sige farvel.
Luk nu den port op.
- Stjålet? En limousine? - Lige under næsen på mig.
- Og Monsieur Fry kørte? - Kan De fange ham?
Måske, ja.
Eller vi kan lade ham slippe.
- Hvad? - Få en ny limousine.
Glem bilen. Hvad med folkene?
De er kriminelle og degenererede.
Selvfølgelig er de det. Men...
Men nu er de endelig...
...nogen andres problem.
Godnat, hr. Patterson.
Mellem 1933 og 1945 blev over 6 millioner jøder og andre "uønskede"
systematisk myrdet af Nazi-regimet og deres kollaboratører.
Mellem 1940 og 1941 hjalp Varian Fry og Redningskomitéen
over 2000 af nazisternes ofre over Atlanterhavet og i sikkerhed.
Væbnet modstand mod besættelsen af Frankrig begyndte i 1941,
støttet af afrikanere fra kolonierne,
europæiske immigranter og den britiske efterretningstjeneste.
USA gik endelig med i kampen mod nazisterne i slutningen af 1941.
INSPIRERET AF JULIE ORRINGERS ROMAN
DENNE SERIE ER FIKTION INSPIRERET AF VIRKELIGE MENNESKER OG BEGIVENHEDER
Tekster af: Andreas Kjeldsen