‫- סיפור זה נוצר בהשראת אירועים אמיתיים -‬
‫מה זה היה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫מה זה?‬ ‫-אל תזוזי, אני אבדוק.‬
‫לעזאזל.‬
‫תתרחקי מהחלון.‬ ‫-מה קרה?‬
‫לכי לחדר הילדים ותישארי שם.‬ ‫-מה קרה?‬
‫מה הבעיה שלך? השתגעת?‬
‫אני משוגעת עליך, דפוק אחד!‬
‫- טריפטיכון -‬
‫מה לעזאזל את עושה כאן?‬
‫אפילו לא ניסית להסתיר שפרצת למגירה שלי.‬
‫הייתי ברור מאוד, התיק הזה סגור.‬
‫היא אחותי.‬
‫הדנ"א שלנו זהה.‬
‫השוויתי את הדנ"א שלנו.‬ ‫אליידה ואני אחיות תאומות.‬
‫מה רצית שאעשה?‬
‫אני צריכה מידע.‬
‫יש לך מושג מי המשפחה של האישה הזאת?‬
‫הם הבעלים של רשת בתי חולים‬ ‫ושל קרן "הומאניס ויטה".‬
‫אז?‬
‫אני חייבת לחקור ולגלות מה קרה.‬
‫לא.‬
‫לא, את לא תחקרי שום דבר.‬
‫אנחנו הולכים למשרד התובע המחוזי ברגע זה.‬ ‫-למה?‬
‫זאת פקודה.‬
‫זו הסיבה.‬
‫התוקפת באירוע שהתרחש בבניין בפולנקו‬
‫זוהתה באופן מלא.‬
‫שמה סילביה מרטינז סוארז.‬
‫מה?‬ ‫-ילידת גוודלחרה שבחליסקו.‬
‫כפי שכולכם יודעים, התוקפת‬
‫נורתה על ידי כוחות המשטרה.‬
‫היא הייתה מטופלת של ד"ר ג'וליה באטיז,‬
‫קורבן המתקפה.‬
‫כמה ימים לפני האירוע,‬
‫גברת מרטינז דווחה כנעדרת‬
‫ממוסד פסיכיאטרי של משרד הבריאות.‬
‫שאלות?‬
‫מה מצבה של ד"ר באטיז?‬
‫אין לנו מידע מפורט,‬ ‫אבל מצבה של הרופאה יציב.‬
‫זה מה שידוע לנו ברגע זה. תודה רבה.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫אני לא מבינה מאיפה סילביה מרטינז צצה.‬
‫איך הם השתיקו את העדים?‬
‫האנשים האלה לא משחקים משחקים, בסדר?‬
‫לאורך 20 שנותיי במשטרה,‬
‫לא הייתה חקירה שהם סגרו מהר כל כך.‬
‫כן, ברור שהם חזקים מאוד.‬
‫מה עליי לעשות?‬
‫לא לעשות כלום או מה?‬ ‫הרגע גיליתי שיש לי אחות.‬
‫חיית 33 שנה בלי לדעת שיש לך אחות.‬
‫היא מתה ברגע שפגשת אותה, תמשיכי בחייך.‬
‫אין מצב, הומברטו.‬ ‫אתה היית פשוט ממשיך בחייך?‬
‫דברים מוזרים מאוד קורים.‬
‫אני חולמת עליה.‬
‫וכל מה שאני מרגישה נראה לי אמיתי לחלוטין.‬
‫את צודקת, אני…‬
‫אני לא מסוגל לגמרי להבין‬ ‫את מה שאת חווה, אני מצטער.‬
‫אני רק מבקש שתדאגי לקריירה שלך וגם לשלי.‬
‫כל מה שמעניין אותך‬ ‫זה הקריירה המחורבנת שלך.‬
‫אותך לא, מה?‬
‫אכפת לי מהקריירה שלי, ולך לא אכפת משלך.‬
‫בשלב הזה היית צריכה להיות בלשית.‬
‫אם לא הייתי מחפה עלייך לפני שלושה חודשים,‬
‫היית בכלא במקום במז"פ.‬
‫לא חיפית עליי.‬
‫עשית את זה‬ ‫כדי שאשתך לא תגלה על המאהבת שלך.‬
‫זרקת בקבוק תבערה לתוך הרכב שלי.‬
‫יכולת לגרום לפיצוץ,‬ ‫או לשרוף את הבית שלי עם הילדים שלי בתוכו.‬
‫הייתי שיכורה.‬
‫ברור לי שזה לא מצדיק את זה.‬
‫אבל אני לא מי שהייתי לפני שלושה חודשים.‬
‫ועכשיו?‬
‫עכשיו את מתנהגת כמו אישה נבונה‬
‫עם שיקול דעת?‬
‫תראה.‬
‫היא אחותי.‬
‫מעולם לא פגשתי אותה.‬
‫אימא שלי מעולם לא סיפרה לי עליה.‬
‫כרגע, אני אפילו לא יודעת מי אני.‬
‫אתן לך שלושה ימים.‬
‫חופשת מחלה.‬
‫אבל אל תערבי בזה את משרד התובע המחוזי.‬
‫מה זה?‬
‫תוצאות בדיקת דנ"א.‬
‫עכשיו תגידי לי שאין לי אחות תאומה.‬
‫למה לא סיפרת לי, אימא?‬
‫אני מבינה למה לא סיפרת כשהייתי קטנה,‬
‫אבל בערב ההוא?‬
‫זה היה אימוץ לא חוקי, בקה.‬
‫אבא שלך ואני ניסינו לאמץ‬ ‫דרך הערוצים הרגילים במשך שנים,‬
‫אבל לא הצלחנו.‬
‫הם לא אמרו לנו למה.‬
‫מסתבר שהם חשבו‬ ‫שאנחנו לא מתאימים להיות הורים.‬
‫עובדת סוציאלית‬
‫סיפרה לי על בחורה בהיריון שרוצה‬
‫למסור את בתה לאימוץ.‬
‫בנות.‬
‫היא לא הזכירה ילדה נוספת בשום שלב.‬
‫יש לך את שמה של אימי הביולוגית?‬
‫או לפחות של העובדת הסוציאלית?‬
‫מתוקה.‬
‫אנשים לא שומרים תיעוד של אימוץ לא חוקי.‬
‫אבא שלך ואני יכולנו ללכת לכלא, את מבינה?‬
‫אם מישהו יגלה, אני עדיין יכולה ללכת לכלא.‬
‫קנית אותי?‬
‫זה העניין?‬
‫כמה עליתי לך?‬
‫לא, מתוקה.‬
‫זה לא היה ככה.‬
‫זה היה יום חמישי,‬ ‫אני לא יודעת למה אני זוכרת את זה.‬
‫אבא שלך ואני‬
‫היינו צריכים לנסוע למקום ליד אחוסקו,‬
‫שם סיכמנו שנבצע את ההחלפה.‬
‫- מונית -‬
‫פחדתי מאוד.‬
‫קוראים לה רבקה.‬
‫היא נולדה בתשעה במרץ.‬
‫אבל כאשר…‬
‫ראיתי את התינוקת הזאת…‬
‫תטפלו בה היטב, בבקשה.‬
‫כל אותן שנים של המתנה וייאוש.‬
‫נעלמו.‬
‫ואז ידעתי שאת שלי.‬
‫שאת התינוקת שלי.‬
‫הנס הקטן שלי.‬
‫"הנס הקטן שלי."‬
‫ככה אבא קרא לי כשהייתי קטנה.‬
‫- פדריקו טרוחאנו -‬
‫- אליידה טרוחאנו -‬
‫- ג'וליה באטיז -‬
‫זו אני, אבל זו לא אני.‬
‫כאילו אני צופה בסרט שבו אני הגיבורה,‬
‫אבל במקביל גם הצופה.‬
‫אני רואה את עצמי‬
‫במקומות שמעולם לא הייתי בהם,‬
‫ועושה דברים שאני לא מבינה.‬
‫אני יכולה אפילו להרגיש‬ ‫את התחושות של אליידה השנייה.‬
‫דוקטור באטיז.‬
‫אאוחניו.‬
‫נוכל לדבר?‬
‫תודה.‬
‫ראשית, אני רוצה להתנצל, דוקטור.‬
‫אני לוקח אחריות מלאה על מה שקרה.‬
‫אני מבינה. תנחומיי על אליידה.‬
‫למעשה, אני רוצה לדבר עליה.‬
‫ברור לי שיש חיסיון בין רופא למטופל.‬
‫אבל אני…‬
‫דוקטור…‬
‫אני ממש צריך לדבר איתך על אשתי.‬
‫בוא נלך לחדר שלי.‬
‫תודה.‬
‫ברור לי שהבקשה שלי קשה מאוד, אני יודע.‬
‫אבל אני בטוח‬ ‫שאנחנו יכולים לסמוך על המקצועיות שלך.‬
‫"אנחנו"?‬
‫חמותי, פילאר, ואני.‬
‫זה נוגע לא רק להגנה על האינטרסים של החברה,‬
‫אלא גם על זכרה של אליידה.‬
‫אני מבינה.‬
‫אז?‬
‫אוכל לסמוך על הדיסקרטיות שלך?‬
‫אני רק רוצה לדעת דבר אחד, אאוחניו.‬
‫תגידי לי.‬
‫מה עבר לך בראש‬
‫כשהוצאת את אליידה מהמחלקה ללא רשותי?‬
‫ביי.‬
‫- יושב ראש -‬
‫מריפר.‬
‫אוף.‬
‫מה?‬
‫היא זזה.‬
‫הרגשתי אותה כאן.‬
‫היא זזה.‬
‫אסטליטה שמעה אותי.‬
‫אל תקרא לה אסטליטה.‬
‫למה לא?‬ ‫-כי אני לא אקרא לה אסטליטה.‬
‫זה אולי מתאים לאימא שלך,‬ ‫אבל אני לא אקרא לבת שלי ככה.‬
‫היי, רגע. מה קרה?‬
‫"מה קרה"?‬ ‫-תירגעי.‬
‫"תירגעי"?‬
‫אני מתגעגעת אליך.‬
‫אני רוצה…‬
‫שדברים יהיו כמו שהיו פעם.‬
‫אני רוצה שתעשה איתי אהבה כמו שעשית לפני…‬
‫שהיא הופיעה.‬
‫ואל תגיד שלא הייתה אף אחת כשהיינו פרודים.‬
‫אני יודעת טוב מאוד למה חזרת.‬ ‫זה היה למען התינוק.‬
‫מה?‬ ‫-מה אתה מנסה לעשות?‬
‫ללעוג לי?‬
‫לא, פילאר, לא.‬
‫בבקשה תקשיבי.‬
‫אני יודע, פילאר.‬
‫בבקשה תביני, יש לי אחריות‬
‫כלפי בעלי המניות.‬
‫איך לדעתך‬
‫ועדת הניהול תגיב אם נגלה את האמת, פילאר?‬
‫לא נוכל להמשיך עוד זמן רב‬ ‫עם השקר לגבי הנסיעה של אליידה.‬
‫לספר את האמת יהיה טיפשי.‬
‫אתה לא יודע כמה שמועות מטופשות‬
‫מופצות על הבת שלי.‬
‫שהיא נטשה אותך בשביל גבר אחר.‬
‫שהיא נחטפה.‬
‫שהיא במרכז גמילה מסמים.‬
‫בבקשה, לפעמים, האמת טובה יותר‬
‫מהסיפורים שאנשים ממציאים.‬
‫את רצינית?‬
‫איזו אמת על אליידה נראית לך הכי טובה?‬
‫תגידי לי. תגידי לי את.‬
‫את רוצה לספר לחברייך במועדון‬
‫שאליידה החליטה ללכת עירומה ברחובות‬
‫ולכן אשפזנו אותה במוסד לחולי נפש?‬
‫או שלא, בעצם,‬
‫תספרי להם שכשהוצאתי אותה מהמחלקה, היא ברחה‬
‫ונורתה.‬
‫כי היא ניסתה להרוג את הפסיכיאטרית שלה.‬
‫אאוחניו, בבקשה.‬
‫אני מבקשת שתכבד אותי.‬
‫סלחי לי, פילאר.‬
‫אני מצטער.‬
‫אתה לא יכול לדבר אליי ככה.‬
‫לא רציתי להגיד לך את זה,‬
‫אבל אני לא מצליח‬ ‫להתמודד היטב עם המצב הזה, פילאר.‬
‫אני צריך זמן לחשוב‬
‫איך להתמודד עם המצב הזה, אני לא יודע.‬
‫כמה זמן?‬
‫לא הרבה.‬
‫תעדכן אותי בבקשה.‬
‫לילה טוב, אאוחניו.‬
‫אני באמת מצטער.‬
‫למה הוצאתי אותה?‬
‫אני מדמיינת דברים.‬
‫דברים מוזרים מאוד קורים.‬
‫אני חולמת עליה.‬ ‫וכל מה שאני מרגישה נראה לי אמיתי כל כך.‬
‫הוצאתי אותה‬
‫כי זה היה אירוע מיוחד,‬ ‫אתמול היה יום ההולדת שלה.‬
‫מלאו לה 33.‬
‫אלוהים, מה עשיתי?‬
‫אימא, בואי.‬
‫היי, מותק!‬
‫התעוררת?‬
‫כן?‬
‫- בית נעלי הבית -‬
‫- מועדון הגברים אולימפיה‬ ‫מקום אינטימי -‬
‫אלכס!‬
‫לא, אלכס!‬
‫אלכס!‬
‫מה באמת קורה עם אליידה?‬
‫אתה יודע שאתה תמיד יכול לסמוך עליי, נכון?‬
‫כמובן.‬ ‫-תסמוך עליי. אני מקשיב.‬
‫כן.‬
‫תראה, אם היית צריך לאשפז אותה, אני מבין.‬
‫אני אומר את זה,‬ ‫כי בעצמי נאלצתי לאשפז את סינתיה בגמילה‬
‫כשהיו לה בעיות עם אלכוהול.‬
‫אתה יודע את זה.‬
‫זה העניין, נכון?‬
‫מה גרוע יותר?‬
‫לאבד משהו שהיה לך,‬ ‫או משהו שמעולם לא ידעת עליו?‬
‫אני מתנהלת כעיוורת בחיפוש אחר תשובה,‬ ‫סימן, רמז שיובילו אותי למקור.‬
‫שיספרו לי מי אני.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫זו את?‬
‫בואי.‬
‫חשבתי שלא אראה אותך שוב.‬
‫איפה היית?‬
‫תמי שלי.‬
‫את חייבת ללכת.‬
‫זונה מחורבנת, מה את עושה פה?‬
‫לא, אל תתערב.‬ ‫-אני אהרוג אותך!‬
‫תעלי הביתה!‬
‫אני לא תמרה!‬
‫אמרתי לך שאהרוג אותך!‬
‫תעזוב אותה!‬
‫למה את מכה אותי? משוגעת מחורבנת.‬ ‫-סליחה. לא!‬
‫כלבה!‬
‫כלבה מחורבנת. את תשלמי על זה, מניאקית!‬
‫מי את, תמרה?‬
‫בקה!‬
‫הם נטולי אלכוהול.‬
‫והאוכל הסיני שאת אוהבת.‬
‫יש דברים שלא משתנים, מה?‬
‫לאן את חותרת עם זה?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫-את לא יודעת?‬
‫כשנתתי לך יומיים,‬
‫זה היה על מנת שתוכלי להירגע.‬
‫כדי שתחשבי על הבלגן‬ ‫שאת עלולה להיכנס אליו. לא בשביל זה.‬
‫מה קרה לך?‬
‫בקה.‬
‫בקה, זוכרת את השומר בבניין?‬
‫הוא מת.‬
‫הוא מת אתמול בלילה‬ ‫בבית חולים חוקו בלי שום הסבר.‬
‫פקידת הקבלה שנורתה בכתף…‬
‫היא מתה?‬
‫נעדרת.‬
‫היא התפטרה ממשרד הרופאה,‬ ‫ואף אחד לא יודע איפה היא.‬
‫מסתבר שגם אתה עשית מחקר משלך.‬
‫כי אני דואג לך.‬
‫את לא מבינה?‬
‫בקה, כל מי שיכול לחשוף‬
‫את זהותה של אליידה טרוחאנו, נעלם.‬
‫אימה ובעלה של אליידה רוצים להסתיר את מותה.‬
‫איך את יודעת?‬
‫שמעתי אותם מדברים.‬
‫אאוחניו סאנז לא רוצה‬ ‫שבעלי המניות ידעו שאליידה מתה,‬
‫כי מסתבר‬
‫שהוא תופס את מקומה כיו"ר החברה.‬
‫שמעת אותם?‬
‫איך?‬
‫את מרגלת אחריהם?‬
‫הומברטו, ביקשת ממני‬ ‫להתרחק ממשרד התובע המחוזי‬
‫ולא לערב אותו בכל זה, ואני עושה את חלקי.‬
‫עכשיו אני מבקשת ממך לעשות את חלקך.‬
‫אולי תספרי לי מה קרה לך?‬
‫בבקשה, לא.‬
‫תיכנס.‬ ‫-תודה.‬
‫שכחתי את שמך.‬
‫אנטוניו, אנטוניו קסאדה.‬
‫חוקר פרטי.‬
‫אשאיר לך את ה…‬
‫תודה. ויסקי?‬
‫בבקשה, מר סאנז.‬
‫תקרא לי אאוחניו.‬
‫כמובן, אאוחניו.‬
‫למען האמת, הופתעתי שהתקשרת.‬
‫מה אוכל לעשות בשבילך?‬
‫אני אהיה ישר איתך.‬
‫אני יודע שאשתי שכרה אותך מאחורי גבי.‬
‫אני זקוק לשתיקתך.‬
‫עכשיו אתה תעבוד בשבילי.‬
‫- מועדון גברים אולימפיה -‬
‫תודה.‬
‫תזכרו, חברים, הערב‬ ‫שניים במחיר אחד על משקאות מקומיים.‬
‫כאן, באולימפיה, הבידור הטוב מכולם.‬
‫השירות הטוב מכולם.‬
‫עכשיו, שימו לב לזירה המרכזית.‬
‫רק כאן, באולימפיה…‬
‫- ביצירה זו אין כוונה‬ ‫לתאר אירועים או בני אדם אמיתיים -‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬