‫- סיפור זה נוצר בהשראת אירועים אמיתיים -‬
‫- אימא – אבא -‬
‫כשהייתי ילדה, פנטזתי שיש לי שתי אחיות.‬
‫חלמתי עליהן, ראיתי אותן,‬
‫אפילו שיחקנו ודיברתי איתן.‬
‫- זיהוי פלילי -‬
‫אבל מעולם לא דמיינתי‬
‫שמה שנראה כחלום שהתגשם, יהפוך לסיוט.‬
‫אינספור שאלות ללא מענה.‬
‫מי זאת אליידה?‬
‫איך היא ידעה מי אני?‬
‫איזה מין משחק אכזרי של גורל הפריד בינינו‬
‫ואז חיבר אותנו כעבור 33 שנה?‬
‫אני בטוחה שגם אתם‬ ‫תשאלו את עצמכם את אותן שאלות.‬
‫מי את, לעזאזל?‬
‫אני רבקה פואנטס.‬
‫קוראים לי בקה.‬
‫ומי זאת אליידה?‬
‫אחותי.‬
‫וגם אחותך.‬
‫- טריפטיכון -‬
‫תשתי.‬
‫לא.‬
‫אני לא שותה.‬
‫כמובן.‬
‫איך פגשת את אליידה?‬
‫ראיתי אותה רק פעם אחת.‬
‫כמעט עשיתי במכנסיים.‬
‫היא באה לחפש אותי‬ ‫כשהייתי בחזרות להצגת תאטרון.‬
‫זה היה כאילו הציבו מראה מחורבנת מולי.‬
‫תמרה?‬
‫כמעט נפלתי על הפרצוף.‬
‫אני אליידה טרוחאנו.‬
‫ואז,‬
‫הגיעו כמה אנשים מצוות השחקנים.‬
‫והייתי חייבת לעלות על הבמה.‬
‫לעלות על הבמה?‬
‫מה עם אליידה?‬
‫היא נעלמה כשחזרתי.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫אישה שלא ראית מעולם‬
‫ושיכולה להיות אחותך התאומה, באה לחפש אותך,‬
‫וחשפנות חשובה לך יותר?‬
‫אני לא חשפנית.‬
‫אני אמנית מיצג.‬
‫היא הייתה אחותך.‬
‫היו שם שוטרים, בסדר?‬
‫תמרה סנצ'ז!‬
‫כמה חזירים שחיפשו אותי‬ ‫כי התבלבלו ביני לבין סוחרת מחורבנת.‬
‫ומה אז?‬
‫שום דבר.‬
‫אני כבר לא גרה בבניין,‬
‫ומאז לא שמעתי שוב על אליידה טרוחאנו.‬
‫עד יום ההולדת שלי.‬
‫בתשעה במרץ.‬
‫איך את יודעת…‬
‫שאלה טיפשית.‬
‫מה קרה באותו יום?‬
‫חגגתי עם כל השחקנים…‬
‫וקיבלתי שיחת טלפון.‬
‫אין לי מושג איך היא השיגה את המספר,‬ ‫אבל היא התקשרה אליי.‬
‫אדוני השוטר, שאלה אחת.‬
‫כמה נפצעו?‬ ‫-כמה נהרגו?‬
‫היא נשמעה מטורפת.‬
‫אני מניחה שהיא עישנה משהו.‬
‫מה היא אמרה?‬
‫שאפגוש אותה במקום כלשהו בפולנקו.‬
‫שמדובר בעניין של חיים או מוות.‬
‫הגעתי לשם…‬
‫וראיתי שוטרים ואמבולנסים בכל מקום.‬
‫כשהכניסו אותה לאמבולנס,‬ ‫היא עדיין הייתה בחיים.‬
‫עזבתי לפני שהמשטרה ראתה אותי.‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-תן לי לנסוע איתה.‬
‫היי! לא.‬ ‫-תעזוב אותי!‬
‫לא, את נשארת כאן. היי…‬
‫די! היי.‬
‫גם את היית שם?‬
‫מה זאת אומרת "גם"?‬
‫אני הרמתי אותה.‬
‫שוטרי הסיור שירו בה חשבו שהיא מתה,‬
‫אבל כשניגשתי לגופה שלה…‬
‫טוב, רגע.‬
‫אמרת, "היא עדיין הייתה בחיים".‬
‫ידעת שאליידה מתה בבית החולים?‬
‫תניחי את הבקבוק המחורבן הזה, תמרה!‬
‫רוצי!‬
‫לעזאזל.‬
‫לאן המניאק הזה הלך?‬
‫את יודעת כמה את חשובה לי?‬
‫קשה לי בלעדייך.‬
‫למה אתה עדיין כאן?‬
‫למה שלא תלך הביתה‬ ‫לאשתך ולשלושת הילדים שלך?‬
‫לך לפני שאבקש ממך להישאר.‬
‫לא שמעתי שוב על אליידה טרוחאנו.‬
‫עד יום ההולדת שלי.‬
‫בתשעה במרץ.‬
‫מה קרה באותו יום?‬
‫קיבלתי שיחה.‬
‫אין לי מושג איך היא השיגה את המספר,‬ ‫אבל היא התקשרה אליי.‬
‫- מספר לא מזוהה -‬
‫הלו?‬
‫שלום.‬
‫מי זה?‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫בוקר טוב.‬
‫גם לך.‬
‫רוצה קפה?‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫אני בדרך לפגישת קבוצת הגמילה שלי, זוכר?‬
‫יש לך דקה.‬
‫לא, אל תרגיש בנוח.‬
‫נותרו לך 40 שניות.‬
‫אני יודע שאת לא תפסיקי‬ ‫לחקור את האנשים האלה,‬
‫וששום דבר בעולם לא ימנע ממך לעשות את זה.‬
‫תני לי לעזור לך.‬
‫לעזור לי? איך?‬
‫כמו אתמול בלילה?‬
‫לא, אתמול בלילה היה אתמול בלילה.‬
‫אני מתכוון בהקשר מקצועי בלבד.‬
‫בין שני בלשים.‬
‫באמת?‬
‫ומה עם הקריירה החשובה שלך?‬
‫יש דברים חשובים יותר.‬
‫כמו מה?‬
‫כמו זה שלא תוכלי לעשות זאת לבד.‬
‫את צריכה לפחות מישהו שישמור עלייך.‬
‫שאפשר לסמוך עליו בעיניים עצומות.‬
‫אני ילדה גדולה, אני יכולה לדאוג לעצמי.‬
‫איך זה שפתאום התחלת להתעניין?‬
‫כי אני אוהב אותך.‬
‫אי אפשר להתכחש למה שהיה אתמול בלילה.‬
‫מה שהיה אתמול בלילה היה טעות.‬
‫לא, בקה.‬
‫שום דבר טוב לא יכול לצאת מזה.‬
‫אני לא רוצה להתאהב בך שוב.‬
‫אני לא רוצה להיות אידיוטית.‬ ‫-בקה.‬
‫אני לא רוצה לחזור לשתות.‬
‫תקשיבי, תירגעי ונדבר.‬
‫תירגעי.‬
‫בפעם הבאה אשרוף לא רק את המכונית שלך,‬
‫אלא את הבית שלך, אשרוף את כולו, הבנת?‬
‫צא החוצה.‬
‫אני צריכה לענות לשיחה הזאת.‬
‫מי זה?‬ ‫-לך מפה.‬
‫בואי נסיים את השיחה.‬ ‫-לך, לעזאזל!‬
‫הלו?‬
‫שלום?‬
‫קיבלתי שיחה שלא נענתה מהמספר הזה. מי זאת?‬
‫- מתקשר -‬
‫- שיחה נכנסת -‬
‫היי!‬
‫תמרה.‬
‫אני לא תמרה.‬
‫אבל אני צריכה שתעזרי לי למצוא אותה.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫סליחה.‬
‫לא ראיתי אותך.‬
‫את יודעת שאני תמיד מחכה לך כאן כשנגמר לי.‬
‫מה?‬
‫נגמרו לי התרופות.‬
‫תרופות?‬
‫אילו תרופות?‬
‫תמשיכי לשחק אותה טיפשה.‬
‫מה לקחת?‬
‫איפה הראסטות שלך?‬
‫רגע…‬
‫את לא…‬
‫אני לא מי?‬
‫בטי?‬
‫- אאוראה כישרונות בינלאומיים -‬
‫היי, ברנדה.‬
‫אדוני, בוקר טוב.‬
‫אני צריך את אחראית אבטחת המידע.‬
‫כמובן, מייד.‬
‫אני אהיה במשרד של גברת אליידה.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫לקחתי דגימת דנ"א של אליידה‬
‫והשוויתי אותה לשלי.‬
‫את יודעת מה זה דנ"א?‬
‫חומצה דאוקסיריבונוקלאית של קוד גנטי.‬
‫סליחה.‬
‫חשבתי שרק אני חקרתי,‬
‫אבל מסתבר שגם את ניהלת חקירה משלך.‬
‫מאיפה הבאת את הרעיון הזה?‬
‫כי ידעת שאליידה מתה.‬
‫המידע הזה מעולם לא נחשף,‬ ‫והמשפחה שלה וידאה שאף אחד לא יגלה.‬
‫אני לא יודעת מה איתך…‬
‫אבל מאז שגיליתי שיש לי אחות,‬
‫לא הייתה לי דקה אחת של שלווה.‬
‫אני מתחילה להבין דברים‬
‫שמעולם לא הבנתי לגבי עצמי.‬
‫כמו תחושת הבדידות‬ ‫שתמיד הייתה לי בילדות, כמו…‬
‫תחושה מוזרה של יתמות.‬
‫של חלל ריק.‬
‫לכן אני רוצה לדעת הכול עלייך, עליי,‬
‫על אליידה, עלינו, על ההיסטוריה שלנו.‬
‫לגבי מי שאנחנו.‬
‫למה הפרידו בינינו כשהיינו תינוקות?‬ ‫אני רוצה לדעת הכול.‬
‫תראי, בטי.‬
‫אני באמת לא מבינה מה את זוממת.‬
‫שמי איננו בטי.‬
‫שמי בקה.‬
‫מה שתגידי.‬
‫לא אכפת לי. חייתי 33 שנה בלי אחות.‬
‫אני לא חושבת שאני צריכה אחת כרגע.‬
‫תיכנסי.‬
‫שלום.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב.‬
‫תשיגי לי מידע‬ ‫על שני מספרי הטלפון הסלולרי האלה.‬
‫שם וכתובת של הבעלים.‬
‫כל דבר שתוכלי למצוא.‬
‫כן, אדוני. מייד.‬
‫את יודעת אם אימצו אותך?‬
‫לא.‬
‫ואין לי את מי לשאול.‬
‫ההורים שלך…‬
‫את לא יכולה ליצור קשר איתם?‬
‫מעולם לא הכרתי את אבא שלי.‬
‫ולגבי אימא שלי, אם את לא מדיום,‬
‫אני חושבת שיהיה לך קשה ליצור איתה קשר.‬
‫אימא שלי…‬
‫טוב, האימא המאמצת שלי…‬
‫סיפרה לי‬
‫שהאימא הביולוגית שלנו הייתה נערה‬
‫שנכנסה להיריון, אבל לא רצתה…‬
‫תראי, בטי,‬
‫אני לא רוצה להישמע מגעילה.‬
‫אבל בכנות, אני לא יכולה ולא רוצה לעזור לך.‬
‫לא קוראים לי בטי.‬
‫ואני לא מאמינה לך.‬ ‫-אל תאמיני לי, לא אכפת לי.‬
‫אלא אם כן…‬ ‫-אלא אם כן מה?‬
‫אנחנו יודעות שאליידה טרוחאנו‬ ‫הייתה עשירה בטירוף, נכון?‬
‫כלומר,‬
‫אולי הייתה ירושה או משהו?‬
‫איך את יודעת שאליידה הייתה עשירה?‬
‫תעשי לי טובה.‬
‫את רוצה להגיד לי שלא ידעת?‬
‫מה?‬
‫את רוצה להגיד לי שכל הדרמה הזאת‬
‫של חיפושים אחר אחותך התאומה האובדת‬
‫היא לא יותר מעניין רגשני דפוק?‬
‫תראי, בטי…‬ ‫-אני בקה.‬
‫ואל תקראי לי כך שוב.‬
‫בסדר.‬
‫תירגעי.‬
‫חוץ מזה, איזה מין שם זה "בקה"?‬
‫מספיק עם החרא הזה.‬
‫ממה את מתפרנסת?‬
‫חוץ מחשפנות, את סוחרת בסמים?‬
‫מה?‬
‫בדרך לכאן נתקלתי בילד שחשב שאני את.‬
‫הוא אמר לי שנגמרו לו התרופות.‬
‫קווין.‬
‫את מוכרת סמים לילד?‬
‫זה מה שאת עושה?‬
‫מה קורה?‬
‫תלווה את אחותי לדלת.‬
‫היא רוצה ללכת.‬
‫- אליידה טרוחאנו -‬
‫אחי, מה שלומך?‬
‫מה קורה?‬
‫הכול טוב, ואצלך?‬ ‫-גם הכול טוב.‬
‫מה קורה?‬
‫יש חדש בקשר לאליידה?‬
‫היא עדיין בבנגקוק.‬
‫היא אמרה לי‬ ‫שהיא נפגשת עם משקיעים פוטנציאליים.‬
‫טוב, אאוחניו, מספיק.‬
‫אני אהיה ישר איתך.‬
‫אני לא אשקר, אחי.‬
‫דברים עומדים להתפוצץ.‬
‫ואשתך לא הואילה בטובה להשיב לשיחות שלי.‬
‫איך אוכל לחפות עליכם?‬
‫תראה.‬
‫אני לא יודע אם אתה יודע,‬
‫אבל גלובל גרופ מבצעת רכישות חשאיות‬
‫בתמיכת שניים מבעלי המניות המובילים שלנו.‬
‫אני מניח שאתה יודע מה זה אומר.‬ ‫-הם מתכננים לבצע רכישה עוינת.‬
‫בדיוק. כלומר, אם אליידה לא תגיע ביום שני‬
‫לישיבת מועצת המנהלים‬ ‫כדי לעצור את המניאקים האלה,‬
‫אתה תאבד את השליטה על אאוראה.‬
‫אין סיבה לדאגה.‬ ‫אליידה תהיה בישיבת מועצת המנהלים.‬
‫אני מקווה, אחי.‬
‫בכל אופן.‬
‫כשתדבר איתה, תמסור לה דרישת שלום ממני.‬
‫כמובן שאמסור לה.‬
‫נתראה עוד מעט.‬
‫אין בעיה.‬
‫מה קורה?‬
‫אתה צריך לדפוק לפני שאתה נכנס.‬
‫סליחה, אבל בחורה הגיעה.‬
‫היא חיפשה… היא נראתה בדיוק כמוך.‬
‫כן.‬
‫היא קרובת משפחה שלי, אבל היא הלכה.‬ ‫-חשבתי שהיא שוטרת.‬
‫היא באמת שוטרת.‬
‫עוד משהו?‬
‫אה, התרופות שלי.‬
‫קדימה.‬
‫בבקשה, ממזר קטן.‬
‫חכה רגע.‬
‫הרופא הורה להשתמש בזה‬ ‫רק כשיש לך התקף או משהו כזה.‬
‫סליחה, רציתי לראות אם החרא הזה עובד.‬
‫אל תבזבז את זה, ילד.‬
‫אם תמשיך ככה, תצטרך למצוא סוחר אחר, בסדר?‬
‫החרא הזה עולה הון.‬
‫תודה, תמרה.‬
‫טוב.‬
‫לך תציק למישהו אחר.‬
‫קסאדה.‬
‫יש לך משהו?‬
‫כן, אדוני, מצאתי אותה.‬
‫גברת.‬
‫חדר ומטופל?‬
‫חדר 308. המטופלת היא ג'וליה באטיז.‬
‫- יומן רישום -‬
‫גברת ג'וליה באטיז שוחררה הבוקר.‬
‫תגבירי את זה, בבקשה.‬
‫- בהליכים – הצהרת עובדות -‬
‫בקה, מה העניין?‬
‫אתה באמת רוצה לעזור לי?‬
‫כן.‬
‫מה את צריכה?‬
‫אני צריכה שתעזור לי למצוא מישהי.‬
‫כמובן. את רוצה שניפגש אצלך בעוד חצי שעה?‬
‫כן, תודה.‬
‫- ג'וליה באטיז -‬
‫קחי את זה לחדר שלי, בבקשה, מילה.‬ ‫-כן, דוקטור.‬
‫בנותיי.‬
‫הלו?‬
‫כן?‬
‫דוקטור. אני רבקה פואנטס‬ ‫ממשרד התובע המחוזי.‬
‫דיברנו לפני זמן מה.‬
‫רבקה, תיכנסי בבקשה.‬
‫ג'וליה!‬
‫ג'וליה, תפתחי!‬
‫גיליתי את האמת!‬
‫אליידה?‬
‫זאת הייתה תמרה.‬
‫זה נכון…‬
‫היי.‬
‫אל תטרחי להחליף בגדים.‬
‫זה יום המזל שלך.‬
‫יש לך לקוח בחדר שלוש.‬
‫הוא שילם את התעריף המרבי.‬
‫לכי.‬
‫- תוצאות מעבדה -‬
‫זה לא ייאמן.‬
‫איך זה לא עלה בדעתי קודם?‬
‫מה?‬
‫תראי, רבקה, אני…‬
‫אני מעדיפה שלא לדבר איתך על אליידה.‬
‫היא הרי הייתה המטופלת שלי, ו…‬ ‫-היא הייתה אחותי.‬
‫אין לך מושג מה עברתי מאז שראיתי את אליידה.‬
‫הראש שלי…‬
‫יש לי המון שאלות, אני לא יודעת…‬
‫אני לא יודעת איך להסביר, אני…‬
‫אני אפילו לא יודעת מאיפה להתחיל.‬
‫ואם תגידי לי שאת לא יכולה לענות לי,‬
‫בגלל איזושהי סיבה, או בגלל שבועה מקצועית,‬
‫אני אשתגע.‬
‫היי, אבאל…‬
‫- ביצירה זו אין כוונה‬ ‫לתאר אירועים או בני אדם אמיתיים. -‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬