‫- סיפור זה נוצר בהשראת אירועים אמיתיים -‬
‫- אליידה – אלכס – ג'נו -‬
‫אליידה!‬
‫אאוחניו.‬ ‫-מה קרה?‬
‫אאוחניו, תזמין אמבולנס.‬ ‫-מה?‬
‫בבקשה, הבית עולה באש.‬ ‫-מה קרה?‬
‫אלכס בפנים.‬ ‫-אלכס איננו.‬
‫תקשיב לי!‬ ‫-אלכס איננו.‬
‫אלכס בפנים!‬ ‫-הוא איננו.‬
‫אלכס איננו!‬
‫הבן שלי עדיין בפנים…‬ ‫-אלכס איננו.‬
‫- טריפטיכון -‬
‫אני רואה את עצמי‬
‫במקומות שמעולם לא הייתי בהם,‬
‫עושה דברים שאני לא מבינה.‬
‫אני אפילו מרגישה‬ ‫את מה שאליידה האחרת מרגישה.‬
‫לפני כמה חודשים…‬
‫אליידה‬
‫התחילה לחלום‬
‫חלומות שבהם‬
‫היא חוותה וראתה דברים‬
‫שקרו לאישה אחרת‬
‫שדומה לה מאוד.‬
‫בהתחלה,‬
‫אבחנתי את פיצול האישיות הזה‬
‫כהפרעה סכיזואידית.‬
‫חשבתי‬
‫שאליידה מפתחת הפרעת אישיות דיסוציאטיבית.‬
‫מה שמוכר יותר במונח‬
‫פיצול אישיות.‬
‫האם אליידה סיפרה לך עלינו בשלב מסוים?‬
‫עלינו?‬
‫כן.‬
‫אנחנו שלוש.‬
‫יש עוד אחת ששמה תמרה.‬
‫היי…‬
‫אני רואה שהאדון מרוצה מאוד מהשירותים שלנו.‬
‫אתה צריך לשלם את דמי היציאה שלי.‬
‫עשרת אלפים.‬
‫תודה רבה, אדוני.‬
‫שיהיה לכם ערב נעים.‬
‫לא.‬
‫היא לא סיפרה שום דבר עליכן.‬
‫אני לא יודעת למה,‬
‫אבל מה גורם לך לחשוב שהיא עקבה אחריכן?‬
‫כי…‬
‫היו לה תמונות שלי ושל תמרה.‬
‫ומכיוון שהיא אפילו הצליחה‬
‫ליצור איתה קשר.‬
‫והיא אמרה לה‬
‫שהיא צריכה לגלות לנו‬
‫את הסיפור האמיתי שלנו.‬
‫את מבינה את זה?‬
‫תיכנסי.‬
‫זו תהיה הזולה החדשה שלי?‬
‫מה שלך?‬
‫זולה.‬
‫מקום.‬
‫בית?‬ ‫-הזולה שלך?‬
‫אני מניח שכן.‬
‫יש לנו הרבה עבודה.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫אין לך משפחה לטפל בה?‬
‫שלום.‬
‫כן.‬
‫אבל הם לא מתכננים לסכן את עצמם.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-עשיתי שיעורי בית ויש לי מידע.‬
‫על אאוחניו סאנז.‬
‫מסתבר שגיסך הוא טיפוס די מעניין.‬
‫גיסי.‬
‫ידעת שאביה של אליידה ואביו של אאוחניו‬
‫היו ממקימי רשת בתי החולים "הומאניס ויטה"?‬
‫לא.‬
‫גם אביו של אאוחניו?‬
‫הם למדו רפואה ביחד.‬
‫בשנת 1985‬
‫הם הקימו את בית החולים הראשון.‬
‫הם היו שותפים במשך 20 שנה עד שנת 2005,‬
‫השנה שבה אביה של אליידה מת.‬
‫אבא שלי מת באותה שנה.‬
‫מעניין ששתינו איבדנו‬ ‫את האבות שלנו באותה שנה.‬
‫ידוע לך איך הוא מת?‬
‫את לא צריכה לדעת את זה.‬
‫הנה.‬
‫התוכנית פשוטה.‬
‫את תגיעי בתור אליידה,‬
‫תתנהלי בהתאם להוראות שלי, מן הסתם.‬
‫תחתמי על מה שצריך לחתום, ואחרי זמן מה,‬
‫נחתום על הסכם גירושין הדדי.‬
‫כמה זמן זה ייקח?‬
‫למה זה משנה?‬ ‫-הזמן שלי יקר מאוד.‬
‫אני לא יודע, כמה שיידרש כדי להבין‬
‫שיש בינינו מחלוקות שאינן ניתנות לגישור.‬
‫זה לא החלק המעניין.‬
‫מר סאנז‬
‫רצה להבטיח עתיד ורוד לבנו,‬
‫וייעד אותו להיות‬ ‫יושב הראש של "הומאניס ויטה".‬
‫בינתיים,‬
‫הוא מינה אותו לסגן מנהל הכספים,‬
‫ואת אשתו אליידה‬
‫למנהלת תחום משאבי אנוש.‬
‫אבל מסתבר שהיא הייתה אישה עצמאית ושאפתנית.‬
‫על פי המקורות שלי, ב־2016‬
‫כשמר סאנז מת,‬
‫את מי הוא מינה ליושב ראש? לא את בנו.‬
‫את אליידה.‬ ‫-אליידה.‬
‫בדיוק.‬
‫את לא יודעת‬ ‫מה אליידה הקריבה למען החברה הזאת.‬
‫מיליון.‬
‫סליחה?‬
‫מיליון דולר.‬
‫חצי מיליון על החתימה,‬
‫והשאר עבור השתיקה שלי ושלא אגלה לאף אחד.‬
‫מיליון?‬
‫אבל לא תקבלי סנט אחד‬ ‫כל עוד לא תיקחי חלק מלא בזה.‬
‫לא נולדתי אתמול.‬
‫תראה, אידיוט.‬
‫אל תשחק איתי משחקים.‬
‫אם אתה רוצה להשתלט על החברה של אחותי,‬
‫זה לא מזיז לי.‬
‫הכסף הוא כל מה שחשוב לי.‬
‫מה שמעניין הוא שאליידה‬ ‫סירבה לקבל את המינוי.‬
‫היא התפטרה,‬
‫והקימה חברה משלה.‬
‫"אטי."‬
‫אתה חושב שאאוחניו הכריח אותה לעזוב?‬
‫תארי לעצמך איך זה מרגיש כשאביך מתעלם ממך‬
‫ומעדיף את אשתך על פניך.‬
‫בנוסף לכול, היא הקימה חברה מצליחה משלה.‬
‫שבסופו של דבר העסיקה אותו.‬
‫הרבה סיבות להיות ממורמר, נכון?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫שום דבר מכל זה לא הגיוני.‬
‫למרבה הצער, כל מה שהתרחש‬
‫במהלך החודשים האחרונים בחייה של אליידה‬
‫היה חסר היגיון.‬
‫ההזיות שלה הגיעו לשיאן.‬
‫עד שהיא חוותה התמוטטות פסיכוטית.‬
‫לילה אחד כשהיא הייתה לבדה,‬
‫היא התחילה להזות שהבית שלה עולה באש,‬
‫ורצה לרחוב בצרחות.‬
‫זה היה הקש האחרון.‬
‫ואז נאלצנו לקבל‬
‫את ההחלטה הקשה לאשפז אותה במחלקה.‬
‫"אנחנו"?‬
‫את ואאוחניו?‬
‫את מכירה את אאוחניו?‬
‫כן.‬
‫בעצם, לא.‬
‫לא. כלומר, אני יודעת שהוא…‬
‫שהוא היה בעלה.‬
‫נראה לי חשוד מאוד‬
‫שהוא הוציא אותה מהמחלקה‬ ‫כדי לחגוג את יום הולדתה.‬
‫זה מה שהוא אמר?‬
‫זה לא מה שקרה?‬
‫אני לא יודעת. אם זה מה שהוא אמר,‬
‫ייתכן שזאת האמת.‬
‫הגיוני שהיא אושפזה.‬
‫הגיוני אפילו שאאוחניו דיבר עם הפסיכיאטרית‬
‫כדי שיחשבו שהיא פסיכוטית,‬ ‫וכך להוציא אותה מהתמונה,‬
‫מה שיאפשר לו להשתלט על החברה ללא הפרעות.‬
‫את חושבת שהפסיכיאטרית‬
‫שיתפה פעולה?‬
‫אולי פנטזיית הקונספירציה של אליידה‬
‫לא הייתה רחוקה מהאמת.‬
‫אבל נראה שמשהו השתבש בתוכנית של אאוחניו.‬
‫משהו שגרם לו להוציא אותה‬ ‫מהמחלקה הפסיכיאטרית.‬
‫והוא לא לקח בחשבון‬ ‫שהיא תימלט ותעשה בלגן כזה.‬
‫לכן הוא היה צריך לוודא שהיא לא תשרוד.‬
‫הגיוני.‬
‫לא.‬
‫לא, זה לא הגיוני.‬
‫זה לא הגיוני, שום דבר לא הגיוני.‬
‫להרוג אותה ואז להסתיר את מותה?‬
‫מה איתנו?‬
‫איך תמרה ואני קשורות לכל זה?‬
‫הוא יודע שאנחנו קיימות?‬
‫הוא שלח את הבחור באופנוע לעקוב אחרינו?‬
‫ודאי שזה הוא.‬
‫שתיכן מהוות איום על התוכניות שלו.‬
‫אבל זה עצוב.‬
‫זה שפל.‬
‫זה כל כך לא הוגן.‬
‫הדברים האלה קורים‬ ‫כשמיליוני דולרים עומדים על הפרק.‬
‫לא התכוונתי לאליידה.‬
‫התכוונתי לכל מה שקרה.‬
‫רימו אותנו.‬
‫חטפו מאיתנו את חיינו.‬
‫הם גנבו חיים שלא היו לנו.‬
‫ושלעולם לא יהיו לנו.‬
‫מפני שהם הרגו אותה.‬
‫מה עוד?‬
‫ההסכם אומר שאנחנו צריכים לשכב?‬
‫הרי מיליון דולר‬
‫יכסו ביקורי התייחדות, נכון?‬
‫אתה מתכוון להראות לי את החדר שלנו?‬
‫את תגורי בחדר האורחים.‬
‫טוב, כלומר…‬
‫פשוט חשבתי,‬
‫אני צריכה להתחבר לדמות,‬
‫והרי למדתי על פי שיטת סטניסלבסקי,‬
‫לכן אני צריכה ליצור זיכרון רגשי.‬
‫בסדר. כדאי שתנוחי קצת.‬
‫צפוי לנו סוף שבוע עמוס,‬ ‫ואנחנו מוגבלים מאוד בזמן.‬
‫- אלכס 2017 - 2020 -‬
‫אלכס.‬
‫סליחה?‬
‫לא, כלום.‬
‫מי הילד הזה?‬
‫אלכס, בני.‬
‫נדבר עליו מחר.‬
‫עכשיו, תנוחי.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫תעשה איתי אהבה.‬
‫היו לי גם חזיונות כאלה.‬
‫יש לי חלומות.‬
‫הזיות.‬
‫אני רואה רגעים.‬
‫דברים שקרו לאליידה.‬
‫אפילו הייתי…‬
‫על הגג באותו יום.‬
‫וראיתי איך ניסית להציל את חייה של אליידה.‬
‫הרגשתי כשהיא נורתה.‬
‫דוקטור, את מאמינה…‬
‫בחיבור כזה‬
‫בין תאומים זהים או בשלישייה זהה?‬
‫כמונו?‬
‫אימא, איפה את?‬
‫אלכס?‬
‫אלכס.‬
‫אימא!‬
‫תמרה.‬
‫הגיע הזמן לקום.‬
‫אחכה למטה.‬
‫לעזאזל.‬
‫בוקר טוב, היי.‬
‫שבי, בבקשה.‬
‫היי.‬
‫מסיבות ברורות, שחררתי את עוזרת הבית.‬
‫אליידה אכלה אותה ארוחת בוקר מדי יום.‬
‫איזה חרא זה. אין פלא שהיא השתגעה.‬
‫אז מה אתה רוצה שאעשה?‬
‫ראשית, אל תדברי בפה מלא, בבקשה.‬
‫שנית, אוצר המילים שלך.‬
‫אליידה לא נהגה לנבל את הפה.‬
‫את צריכה‬
‫לדבר,‬
‫לחשוב, לאכול,‬
‫ואפילו להרגיש כמוה.‬
‫את חייבת להיות אליידה.‬
‫בתיאבון.‬
‫תמרה.‬
‫תמרה לא כאן.‬
‫היא לא ישנה כאן.‬
‫אתה יודע איפה אוכל למצוא אותה?‬ ‫-לא.‬
‫אם תראה אותה, תגיד לה להתקשר אליי.‬
‫זה חשוב.‬
‫ואו!‬
‫יש לנו בריכה.‬
‫כן, תראי…‬
‫שימי לב.‬
‫אני צריך שתהיי מסוגלת לזהות‬
‫את הפנים והשמות של חברי ההנהלה.‬
‫בסדר?‬
‫לאורה קאנו.‬
‫למה שלא נתחיל בזה שתסביר מה קרה לאחותי?‬
‫נדבר על אחותך אחר כך, אבל זה חשוב מאוד.‬
‫תראה, אין לך מושג מזוין מה זה משחק.‬
‫אני צריכה להכיר את הדמות שלי,‬
‫להבין מה גורם לה לקום מהמיטה בבוקר.‬
‫אני צריכה לדעת מה מניע אותה.‬
‫מה שאמור להניע אותך‬ ‫הוא לוודא שלא יכלאו אותנו.‬
‫מה אמרתי על ניבולי פה? בבקשה.‬
‫נודניק. בחייך.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אאוחניו.‬
‫תודה.‬
‫למדתי על פי שיטת סטרסברג.‬
‫לא של סטניסלבסקי?‬
‫אותו חרא, האמת…‬
‫כלומר, כולם זהים מבחינתי.‬
‫אתה צריך להבין שהמשחק שלי מבוסס על חוויה.‬
‫אני צריכה להתחבר לדמויות שלי, להבין אותן.‬
‫אחרת לא אזכור שום דבר.‬
‫אז?‬
‫טוב, בוא נראה.‬
‫תאר לי את אליידה במילה אחת.‬ ‫-מה זאת אומרת במילה אחת?‬
‫הדבר הראשון שעולה בדעתך.‬ ‫תאר את אליידה במילה אחת.‬
‫כשאני אומרת אליידה…‬
‫לא יודע, כלומר…‬
‫לא יודע, זה קשה. אנחנו שותפים.‬
‫היא בת הזוג שלי.‬
‫אהבת חיי.‬
‫תעשה לי טובה.‬
‫איזו קלישאה, באמת.‬
‫טוב, תפסיק לבלבל את המוח.‬
‫מילה אחת.‬
‫מה זאת אומרת מילה?‬
‫כן, מילה אחת. תפלוט אותה במהירות.‬
‫היא הייתה… טוב, אני לא יודע.‬ ‫-מה? אליידה היא…‬
‫במהירות.‬ ‫-מבוך.‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא מוצאת את אחותי.‬
‫אני צריכה שתעזור לי לאתר אותה.‬
‫יש לנו רצח כפול.‬
‫תספרי לי בדרך.‬
‫- זיהוי פלילי – אמבולנס -‬
‫עדי ראייה טוענים‬
‫שאשתו של המנוח תפסה אותו יוצא מהמלון‬
‫עם המאהבת.‬
‫ובאותו רגע, היא ירתה מחסנית שלמה בשניהם.‬
‫על פי התרמילים, מדובר באקדח.‬
‫אני לא חושב שיש להם…‬
‫תמרה.‬
‫חנו, בוא.‬
‫תיכנס כדי לנקות קצת את הראש.‬
‫איך קראת לי?‬
‫חנו. לא ככה קוראים לך?‬
‫צאי החוצה!‬
‫טוב, לא צריך להתעצבן.‬
‫לעזאזל איתך.‬
‫הקורבן היא נקבה, בת 30 עד 35,‬
‫פצע ירי בצוואר ושניים בקרום הלב.‬
‫בקה?‬
‫היי.‬
‫היי, מה קרה?‬ ‫-שום דבר.‬
‫את בסדר?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫כן.‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫מה את אומרת?‬
‫שאני משוגעת?‬
‫אני מאמינה בגנטיקה, רבקה.‬
‫ולמען האמת, זה מה שמדאיג אותי‬
‫יותר מכל דבר אחר.‬
‫תרשי לי לעזור לך.‬
‫לעזור לשתיכן.‬
‫לך ולתמרה.‬
‫דוקטור…‬
‫ג'וליה. תקראי לי ג'וליה, בבקשה.‬
‫ג'וליה.‬
‫אני לא יודעת, אני…‬
‫אני לא חושבת שנוכל…‬
‫כסף לא מהווה בעיה, אם זה מה שמדאיג אותך.‬
‫ניסיתי בכל מאודי‬
‫להציל את אליידה מעצמה.‬
‫ונכשלתי.‬
‫אולי…‬
‫הסיפור שלכן‬
‫יוכל להיות שונה.‬
‫תרשי לי לעזור לך.‬
‫תרשי לי לנסות.‬
‫בבקשה.‬
‫אני חייבת את זה לאליידה.‬
‫תצטרף.‬ ‫-אני רוצה את אבא שלי.‬
‫הנה אבא שלך.‬ ‫-בדיוק, בוא.‬
‫תגיד, "אבא, תצטרף לבריכה".‬
‫רק רגע.‬ ‫-חנו, תיכנס למים איתנו, קדימה.‬
‫נעים במים.‬
‫בוא.‬ ‫-אלכס, כדאי שאיכנס?‬
‫אלכס, שאיכנס או לא?‬
‫מה קרה?‬
‫בוא נראה.‬
‫שלום.‬
‫אימא!‬
‫כמה סיבובים, אלוף.‬
‫תמשיך לסובב אותי.‬
‫אלכס.‬
‫קדימה.‬ ‫-בוא.‬
‫אמרתי קדימה.‬
‫לא.‬
‫לא, תהיה לי סחרחורת. טוב, לא.‬
‫תסובב אותה עוד.‬
‫לא, תפסיק.‬
‫תיכנס.‬
‫אליידה.‬
‫מיגל כאן.‬
‫מיגל.‬ ‫-נעים מאוד, גברתי.‬
‫נעים מאוד, מיגל.‬
‫אני כל כך שמחה שאתה כאן.‬
‫האמת שאני מתכננת לחזור למראה הקודם שלי.‬
‫ו… אני אראה לך כמה תמונות.‬
‫שנלך לחדר השינה?‬ ‫-בטח, אחרייך.‬
‫קדימה.‬
‫בהצלחה.‬
‫היי.‬
‫עדיף שתחכי, אני אשאל.‬
‫בסדר?‬
‫איפה היית, לעזאזל?‬ ‫-היי, מה קורה? עזוב אותה, בן אדם.‬
‫התבלבלת. היא לא מי שאתה חושב שהיא.‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫אני ניצב משנה הומברטו סולאנה,‬ ‫וזו השותפה שלי, רבקה פואנטס.‬
‫אנחנו מחפשים רקדנית. אני מניח ששמה תמרה.‬
‫מה לעזאזל היא עשתה עכשיו?‬
‫מיגל, תודה על הכול.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫לילה טוב.‬
‫אז אני לא בצרות?‬
‫זה תלוי בך, ידידי.‬
‫אז תמרה היא אחותך?‬
‫אתן זהות, אבל היא לא סיפרה שיש לה אחות.‬
‫היא לא ידעה.‬
‫תעזור לנו למצוא אותה או לא?‬
‫תמרה הוא שמה האמיתי?‬
‫תמרה סנצ'ז.‬
‫לפחות זה מה שהיא אמרה.‬
‫אי אפשר להאמין לפרוצות האלה, כולן משקרות.‬
‫תפגין קצת כבוד, היא אחותי.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫אני לא יכול למסור מידע על הבנות שלי.‬
‫אתה לא יכול?‬ ‫-לא.‬
‫נראה ששוטרי מחלק הסמים‬ ‫צריכים לקפוץ לביקור כאן.‬
‫אני אתקשר.‬
‫יחידת הכלבנים תסיים את הסיפור‬ ‫תוך עשר דקות.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫ערב טוב.‬
‫אני מודה לכולכם על שהגעתם…‬
‫- אליידה טרוחאנו‬ ‫יו"ר קרן הומאניס ויטה -‬
‫לטקס חנוכת קרן הומאניס ויטה.‬
‫אני מודה לכולכם על שהגעתם לטקס‬
‫חנוכת קרן הומאניס ויטה.‬
‫פעם נוספת. ותזרקי את המסטיק, בבקשה.‬
‫אני מודה לכולכם על שהגעתם‬
‫לטקס חנוכת קרן הומאניס ויטה.‬
‫יופי.‬
‫זה מתחבר.‬
‫ייעודה של הקרן הזו קשור רבות‬
‫להיסטוריה האישית שלי.‬
‫אני דוגמה חיה של מה שילד קטן או ילדה קטנה‬
‫שנולדו בתנאים קשים,‬ ‫מסוגלים להשיג בהינתן ההזדמנות‬
‫לגדול במרחב אוהב וחומל.‬
‫לכן אני רוצה להקדיש את הערב הזה להוריי.‬
‫לפדריקו, שכבר לא איתנו,‬
‫ופילאר, אימי.‬
‫היא ידעה שהיא מאומצת.‬
‫זה לא ברור?‬
‫קרן הומאניס ויטה היא פרי פיתוחה…‬
‫אם זה היה אימוץ חוקי, צריך להיות תיעוד.‬
‫והתיעוד אמור לכלול את שם האב הביולוגי.‬
‫זו מריפר.‬
‫היא לא מתקשרת אליי כשאני עובד,‬ ‫אלא אם כן מדובר במקרה חירום.‬
‫תענה.‬
‫מריפר, אני לא יכול לדבר כרגע.‬
‫הומברטו, אני צריכה שתבוא. אני מדממת.‬
‫התקשרת לד"ר וסקז?‬
‫בזהירות.‬
‫דוקטור, היא בחודש השביעי.‬
‫היא מדממת המון.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫- אליידה טרוחאנו -‬
‫מה את עושה?‬
‫כלום…‬
‫באתי לקחת כוס מים.‬
‫אליידה.‬
‫אהובתי.‬
‫כן, הכול בסדר. עכשיו הכול בשליטה.‬
‫מריפר והתינוק בסדר,‬
‫אבל הגינקולוגית אמרה‬ ‫שהיא זקוקה למנוחה מוחלטת.‬
‫סליחה שלא התקשרתי מוקדם יותר.‬
‫יש חדש לגבי אחותך?‬
‫לא.‬
‫אבל אני הולכת למשרד של אאוחניו.‬
‫היי, לא.‬
‫זה לא רעיון טוב, הוא בטוח יזהה אותך.‬
‫אני יודעת איך לוודא שלא יבחינו בי.‬
‫אני אזדקק לעזרתך.‬
‫יש לי פגישה עם מנהל הרכש.‬ ‫נכנסים מכאן, או מהכניסה הראשית?‬
‫אתה יכול להיכנס מכאן.‬
‫בסדר גמור. פנה שמאלה,‬ ‫סע ישר ואז תראה את המעליות.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫מוכנה?‬
‫קדימה.‬
‫צהריים טובים, גברת אליידה.‬ ‫-צהריים טובים.‬
‫שלום.‬
‫גברת אליידה, נעים מאוד.‬
‫ברוכה הבאה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫גנארו.‬
‫בבקשה.‬
‫אליידה.‬
‫תודה לאל.‬
‫מה שלומך?‬
‫זה רוחליו קסטרו.‬
‫את חייבת להיות זהירה מאוד איתו.‬
‫הוא דו־פרצופי.‬
‫רוחליו.‬
‫בסדר, טוב מאוד.‬ ‫-מתי חזרת?‬
‫אתמול.‬
‫ממזר! למה לא סיפרת לי?‬
‫היא הייתה עייפה כשחזרה הביתה.‬
‫אני מניח שאאוחניו סיפר לך‬ ‫על מה שהחבר'ה ב"גלובל" עושים.‬
‫כן, כמובן.‬
‫אז?‬
‫מה האסטרטגיה?‬
‫רוחליו, אתה חדש כאן?‬
‫נדמה שאתה בכלל לא מכיר אותי.‬
‫תראה.‬
‫אשתך גאונה.‬
‫כן.‬
‫טוב, בואו נלך לחדר הישיבות.‬ ‫-קדימה.‬
‫בואו נעלה.‬
‫מה עם האוכל?‬
‫טעים.‬ ‫-נעשיתי חולה מאוד בטיול ההוא.‬
‫באמת?‬ ‫-זה היה נוראי.‬
‫שלום. מה שלומך?‬ ‫-שלום.‬
‫אליידה, איזו הפתעה.‬
‫רוצה לדעת את האמת?‬
‫חשבנו שהוא קבר אותך בחצר האחורית שלו.‬
‫זה מצחיק, קלאודיו.‬
‫זה מטורף.‬
‫- ביצירה זו אין כוונה‬ ‫לתאר אירועים או בני אדם אמיתיים -‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬