DEN HÄR SERIEN ÄR BASERAD PÅ VERKLIGA HÄNDELSER
Aleida!
-Eugenio. -Vad händer?
-Ring en ambulans. -Va?
-Det brinner. -Vad har hänt?
-Alex är där inne. -Nej, det är han inte.
-Men lyssna! -Han är inte där.
-Alex är där inne! -Nej. Alex är inte där.
-Min son är där inne… -Han är inte det.
Jag ser mig själv på platser där jag aldrig varit,
där jag gör saker jag inte förstår.
Jag känner vad den andra Aleida, som inte är jag, känner.
För några månader sedan
började Aleida…
…drömma drömmar i vilka
hon var med om och såg saker som hände en annan kvinna
som var väldigt lik henne.
Först tolkade jag de olika personligheterna
efter de schizoida symtomen.
Jag trodde att Aleida hade drabbats
av en dissociativ identitetsstörning.
Det som i dagligt tal kallas för personlighetsklyvning.
Berättade hon om oss?
Oss?
Ja.
Vi är tre.
Det finns en till. Hon heter Tamara.
Vänta lite…
Jag ser att herrn här är nöjd med våra tjänster.
Du måste betala för att ta med mig.
Tiotusen.
Tack ska herrn ha.
Ha en trevlig kväll.
Nej.
Hon nämnde aldrig er.
Jag vet inte varför,
men varför tror du att hon försökte ta reda på mer om er?
Hon hade bilder på mig och Tamara.
Och hon tog kontakt med henne.
Och då sa hon
att hon behövde berätta sanningen om vår bakgrund till oss.
Förstår ni varför?
Kom in.
-Ska det här bli mitt nya kyffe? -Ditt vadå?
Mitt kyffe.
Min lya.
-Mitt hem. -Ditt kyffe?
Jag antar väl det.
Vi har mycket att göra.
Vad gör du här? Har du inte en familj att tänka på?
Hej.
Jo.
Men de är inte på väg in i lejonkulan.
-Vad menar du? -Jag har tagit reda på mer.
Om Eugenio Sáenz.
Det har visat sig att din svåger är en intressant typ.
Min svåger…
Visste du att det var Aleidas pappa och Eugenios pappa
som grundade Humanis Vita-sjukhusen?
Nej.
Eugenios pappa också?
De studerade på samma skola.
År 1985 öppnade de sitt första sjukhus.
De samarbetade fram till 2005, då Aleidas pappa dog.
Det är samma år som min pappa dog.
Det är intressant att våra pappor dog samtidigt.
Vet du hur han dog?
Det behöver du inte veta.
Varsågod.
Saken är enkel.
Du går dit som Aleida och följer mina instruktioner.
Du skriver under allt som ska skrivas under,
och efter ett tag ansöker vi om skilsmässa.
Hur länge då?
-Hur så? -Min tid är dyrbar.
Så lång tid det tar för oss att inse att våra olikheter är för stora.
Det är inte det intressanta.
Herr Sáenz hade tryggat sin sons framtid
genom ordförandeskapet i Humanis Vita.
Han utsåg även honom till vice ekonomichef
och hans fru Aleida till HR-chef.
Men hon kunde ta vara på sig själv.
År 2016, samma år som herr Sáenz dog…
Vem utsåg han till ordförande då? Inte sin son.
-Utan…Aleida. -Aleida.
Precis.
Du anar inte vad Aleida har offrat för företaget.
-En miljon. -Förlåt?
En miljon dollar.
En halv miljon för underskriften och resten för min tystnad.
En miljon?
Du får ingenting förrän du är med på saken. Jag föddes inte igår.
Du behöver inte låtsas att vara en schysst kille.
Jag skiter i att du vill ta över min systers företag.
Jag bryr mig bara om pengar.
Men Aleida tackar nej till posten.
Hon avgår och startar ett eget företag:
ATI.
Tror du att Eugenio tvingade henne att gå?
Föreställ dig att din pappa struntar i dig till förmån för din fru.
Och att hon dessutom har startat ett riktigt framgångsrikt företag.
Som i slutändan ger dig jobb.
Då finns det många skäl att vara bitter, va?
Jag vet inte.
Det är obegripligt.
Tyvärr går ingenting som hände i slutet av Aleidas liv att begripa.
Hallucinationerna var värre än nånsin.
Till slut fick hon ett nervöst sammanbrott.
Hon var hemma ensam en kväll
och inbillade sig att det brann.
Hon sprang skrikande ut på gatan.
Det var droppen som fick bägaren att rinna över.
Då var vi tvungna att fatta
det svåra beslutet att lägga in henne.
Vi?
Ni själv och Eugenio?
Känner du Eugenio?
Ja. Eller nej.
Nej, alltså… Jag vet att han var hennes man.
Det verkar skumt att han hämtade henne för att fira hennes födelsedag.
Har han sagt det?
Var det inte så?
Om han har sagt det,
så var det säkert så.
Det är rimligt att hon blev inlagd.
Eugenio pratade med psykiatern för att få henne att verka psykiskt sjuk,
så att han kunde ta kontroll över företaget.
Tror du att psykiatern var med på det?
Aleida kanske hade rätt i att det fanns en komplott.
Men nåt måste ha gått snett med Eugenios plan.
Nåt som gjorde att han var tvungen att skriva ut henne därifrån.
Men han räknade inte med att hon skulle bli så besvärlig.
Därför var han tvungen att se till att hon inte överlevde.
Så måste det vara.
Nej.
Nej, det går inte ihop.
Ingenting av det här går ihop.
Skulle han döda henne och mörka hennes död?
Och vi, då?
Vad har Tamara och jag med saken att göra?
Vet han att vi finns?
-Fick han mc-föraren att förfölja oss? -Ja, det är klart.
Ni utgör ett hot mot hans planer.
Det är så sorgligt.
Och eländigt.
Och så jävla orättvist.
Sånt här händer när miljontals dollar står på spel.
Jag syftar inte på Aleida.
Jag syftar på helheten.
Vi har blivit lurade.
De har berövat oss våra liv.
Ett liv som vi aldrig har haft och som vi aldrig kommer att få.
För att de dödade henne.
Vad mer?
Ska vi sova tillsammans också?
En miljon dollar räcker väl också till äktenskapliga träffar?
Tänker du visa mig vårt rum, eller?
Du får sova i gästrummet.
Jo, men alltså…
Jag menar bara att jag måste lära känna min rollfigur.
Jag använder mig av Stanislavskij-metoden. Jag behöver skapa ett känslominne.
Jaja. Ta och vila lite nu.
Vi har mycket att göra i helgen, men tiden är knapp.
Alex.
Va?
Nej, inget.
Vem är han?
Det är min son Alex.
Vi pratar om honom imorgon. Ta och vila nu.
Det ordnar sig.
Älska med mig.
Jag har också sett syner.
Jag drömmer drömmar.
Jag hallucinerar.
Jag ser ögonblick, saker som Aleida har varit med om.
Dessutom var jag på taket den där dagen.
Jag såg att ni försökte rädda hennes liv.
Jag kände när hon blev skjuten.
Tror doktorn
på den kopplingen mellan identiska trillingar?
Till exempel mellan oss?
Tamara, var är du?
Alex?
Alex.
Tamara.
Tamara!
Dags att vakna.
Jag väntar där nere.
Fan också.
God morgon.
Sätt dig.
Hej.
Jag var förstås tvungen att låta hembiträdet gå.
Aleida åt samma sak till frukost varje dag.
Inte konstigt att hon blev psyksjuk.
-Vad vill du att jag ska göra? -Prata inte med mat i munnen.
Och tänk på hur du uttrycker dig.
Aleida svor såklart aldrig.
Du måste…
…prata…
…tänka, äta…
…och känna som henne.
Du måste bli Aleida.
Hoppas det smakar.
Tamara.
Tamara är inte här.
Hon har inte sovit här.
-Vet du var hon är? -Nej.
Be henne att ringa om du ser henne.
Det är viktigt.
Nämen!
-Vi har en pool. -Jo, men…
Lyssna nu.
Du måste veta vilka som sitter i styrelsen och vad alla medlemmar heter. Okej?
Laura Cano.
Varför inte förklara vad som hände min syster först?
Vi tar det senare. Det här är viktigt.
Du har ingen aning om vad det innebär att skådespela.
Jag måste förstå rollfiguren och veta vad hon kliver upp för.
-Vad som driver henne. -Att vi inte ska hamna i fängelse.
Vad sa jag om hur du uttrycker dig?
Tråkmåns. Du måste skämta.
Okej, visst.
Eugenio.
Tack.
-Jag använder mig av Strasberg-metoden. -Var det inte Stanislavskijs?
Skit samma. Innebörden är ändå densamma.
Jag måste leva mig in i rollen.
Jag måste få kontakt med och lära känna min rollfigur.
-Annars minns jag ingenting. -Än sen?
Få se nu…
-Beskriv Aleida med ett ord. -Vad menar du med ett ord?
Det första ordet du kommer att tänka på när jag säger Aleida.
Jag vet inte riktigt…
Det är svårt. Hon är min kollega.
Min affärspartner.
Mitt livs kärlek.
Du måste skämta.
Det är så klyschigt. Jag vill inte höra mer skit nu.
Ett ord.
Vad menar du med det?
Ett ord. Det ska ut snabbt.
-Hon var… Är… Jag vet inte. -Vadå? Aleida är…
-Snabbt. -En labyrint.
Vad är det?
Jag hittar inte min syster. Hjälp mig att hitta henne.
Det har skett ett dubbelmord. Berätta mer på vägen.
AMBULANS KRIMINALTEKNIKER
Enligt ögonvittnen
såg den avlidne mannens hustru honom när han lämnade hotellet med sin älskare.
Hon sköt mot dem tills ammunitionen var slut.
Hylsorna antyder att det var en revolver.
Jag tror inte att de har…
Tamara.
Ja, Geno?
Ta ett dopp och rensa tankarna.
Vad kallade du mig?
Geno. Kallas du inte för det?
Du ska ut!
Vad fan…
Kvinna mellan 30 och 35 år.
Skjuten en gång i halsen och två gånger i hjärtsäcken.
Becca?
Du…
-Vad är det? -Inget.
-Är allt bra? -Jadå.
Ja, det är ingen fara.
Vad menar doktorn? Att jag är sinnessjuk?
Jag tror på genetik.
Jag skulle oroa mig mer över det
än nånting annat.
Jag kan hjälpa dig.
Jag kan hjälpa er båda.
Dig och Tamara.
Doktorn…
Snälla, säg Julia.
Julia.
Jag vet inte…
Jag tror inte att vi kan…
Pengar är inget problem, om du tänker på det.
Jag försökte skydda Aleida från sig själv på alla sätt jag kunde.
Men jag misslyckades.
Men kanske kan det sluta annorlunda för er.
Jag kan hjälpa dig.
Låt mig försöka.
Snälla.
Det är jag skyldig Aleida.
-Kom upp. -Jag vill till pappa.
-Där är han. -Ja, så kom upp.
Säg: "Pappa, bada med oss."
-Vänta. -Geno, hoppa i med oss.
Det är så härligt.
-Hoppa i. -Ska jag göra det, Alex?
Ska jag hoppa i eller inte?
Vad hände?
Få se.
Hejsan!
Mamma!
Snurra runt nu, liraren!
Snurra mera.
Alex.
-Kom. -Ja, kom.
Kom, sa jag.
Nej.
Jag blir yr. Okej, nej.
Snurra henne!
Nej, sluta.
Kom in.
Aleida.
Miguel är här.
-Miguel. -Trevligt att råkas.
Detsamma, Miguel.
Vad roligt att du är här.
Jag vill ändra mitt utseende till hur jag såg ut förut.
Jag ska visa några bilder.
-Ska vi gå in på sovrummet? -Visst.
Då går vi.
Lycka till.
Det är bättre om du väntar här. Jag frågar. Okej?
-Var fan har du varit? -Hallå, vad gör du? Låt henne vara.
Hon är inte den du tror att hon är.
Vad fan är det som pågår?
Kommissarie Humberto Solana. Min kollega Rebecca Fuentes.
Vi söker en dansare vid namn Tamara.
Vad fan har hon gjort nu?
-Miguel, tack ska du ha. -Tack själv.
Ha det så bra.
Så jag är inte i trubbel?
Det beror på dig, min vän.
Är Tamara din syster?
Ni är identiska, men hon har aldrig nämnt en syster.
Hon visste inget. Hjälper du oss eller inte?
-Heter hon Tamara på riktigt? -Tamara Sánchez.
Det har hon själv sagt åtminstone, men man kan inte lita på hororna.
Visa respekt för min syster.
Tyvärr. Jag kan inte ge ut information om tjejerna.
-Inte? -Nej.
Narkotikaroteln kanske ska komma på besök. Jag ringer ett samtal.
Hundförarna löser det på tio minuter.
Jaja, okej.
God afton.
Tack för att ni har kommit
till stiftelsen Humanis Vita och vår invigningsceremoni.
Tack för att ni
har kommit till stiftelsen Humanis Vita och vår invigningsceremoni.
En gång till. Och spotta ut tuggummit.
Tack för att ni har kommit
till stiftelsen Humanis Vita och vår invigningsceremoni.
Bra.
Det tar sig.
Stiftelsens uppdrag påminner mycket om min personliga bakgrund.
Jag är ett levande exempel på vad ett litet barn,
som föddes under otrygga förhållanden,
kan åstadkomma om man väl får chansen att växa upp i en kärleksfull miljö.
Och därför tillägnar jag den här aftonen mina föräldrar.
Till Federico, som inte längre är med oss, och till min mamma Pilar.
Hon visste att hon var adopterad. Förstår du inte?
Humanis Vita är fullbordandet…
Om adoptionen var laglig,
måste det finnas dokument som visar min biologiska mammas namn.
Det är Marifer.
Hon ringer aldrig när jag jobbar. Det måste vara viktigt.
Svara.
Marifer, jag kan inte prata just nu.
Du måste komma. Jag blöder.
Har du ringt doktor Vázquez?
Försiktigt.
Hon är gravid i sjunde månaden och blöder mycket.
Ingen fara.
Vad gör du?
Inget.
Jag skulle hämta vatten.
Aleida.
Min älskling.
Ja, det är bara bra. Läget är under kontroll.
Marifer och barnet mår bra, men gynekologen säger att hon måste vila.
Förlåt för att jag inte har ringt.
Vet du nåt nytt om din syster?
Nej.
Men jag ska till Eugenios kontor.
Nej…
Det är ingen bra idé. Han kommer att känna igen dig.
Jag har en plan.
Men jag behöver din hjälp.
Jag ska träffa inköpschefen. Är det här rätt väg?
Ja, det är rätt väg.
Toppen. Ta vänster och åk rakt fram så ser du hissen.
-Tack. -Ingen orsak.
Redo?
Nu går vi.
-God eftermiddag, señora. -God eftermiddag.
Hej.
Señora, det är ett nöje.
-Välkommen. -Tack så mycket.
-Genaro. -Varsågoda.
Aleida.
Tack och lov. Hur mår du?
Detta är Rogelio Castro.
Var väldigt försiktig med honom.
Han är lömsk.
Rogelio. Jag mår bara bra.
-När kom du tillbaka? -Igår.
-Varför har du inte sagt nåt? -Hon var så trött. Det förstår du nog.
Jag antar att Eugenio redan har berättat om det globala teamets arbete.
Javisst.
Och vilken är strategin?
Rogelio, är du ny här?
Du känner mig bättre än så.
Se här.
-Din hustru är genial. -Ja.
-Kom, så går vi till mötesrummet. -Okej.
Vi åker upp.
Vad tyckte du om maten?
-Den var så god. -Jag blev riktigt sjuk på resan.
-Blev du? -Det var hemskt.
-Hej. Allt bra? -Hej.
Aleida. Vilken överraskning!
Vill du veta en sak? Vi trodde att han hade begravt dig på tomten.
-Du är rolig, du. -Det är inte klokt.
Undertexter: Viktor Hessel