DENNE HISTORIEN ER BASERT PÅ VIRKELIGE HENDELSER
Gud,
Jahve,
Allah.
Den øverste makt, hva du nå enn vil kalle den.
Hvorfor gjør noen uheldige vesener opprør
mot ideen om en skaper, som skal være bare godhet og kjærlighet?
Fylt av sinne krever de svar på spørsmål de kanskje ikke har.
Og de bryter ut i raseri som brølende orkaner.
Tvilen deres fortærer dem.
Som en brann som omslutter deres sinn
og kropper
og driver dem til vanvidd.
Og som Prometheus…
hvis de prøver å stjele gudenes ild,
vil straffen være evig pine
når de å føler tusen gribber
som fortærer innvollene deres.
TRIPTYKON
De tok Rebecca og meg
gjennom noen hemmelige korridorer i sykehusets kjeller.
Vi leverte babyene på en hemmelig operasjonsstue.
Moren var
nesten et barn.
Selv om det var en trillingnedkomst,
var det bare én lege til stede.
Rebeccas sjef,
doktor Sáenz.
Etter fødselen måtte vi bli
nesten en uke innelåst i kjelleren.
Vi ble bedt om å ta vare på moren og babyene
til de kunne reise.
Reise hvor?
Jeg vet ikke.
Vi fikk ikke stille spørsmål.
Og dr. Sáenz
snakket ikke med oss i det hele tatt.
Inntil jeg én dag
hørte ham snakke med vaktene som tok seg av Rebecca og meg.
I morgen tidlig klokka sju på Toluca lufthavn.
Det vil være et privatfly som venter på dere.
Flygeren har allerede fått beskjed om å ta med babyene
til stedet der eksperimentet vil fortsette.
-Hva med pleierskene? -Dere vet hva dere må gjøre.
Med dem og jenta.
Den kvelden planla vi flukten vår.
Da vaktene sov,
snek jeg meg inn på et kontor der det var en telefon.
Jeg ringte fetteren min, han har en taxi,
og ba ham komme å hente oss.
Rebecca!
Rebecca ble etterlatt.
Hun bar en av jentene også.
Løp! Fort!
Hun kom seg ikke til drosjen.
Og én av vaktene…
Hva skjer? Kjør, Raúl! Skynd deg!
Vi gjemte oss i et par måneder.
Da
kom jeg på Gonzalo og Dolores.
Dine foreldre.
For planen var å gi dem de to jentene.
Men Paquita insisterte på å beholde én av dem.
Var hun Francisca Sánchez?
Ja, men det var ikke hennes etternavn.
Jeg hjalp henne med falske fødselsattester
til henne og babyjenta.
Og jeg ga deg til Dolores.
Du nevnte et eksperiment.
Hva slags eksperiment var det?
Jeg vet ikke.
Men de drev ikke på med noe bra.
Hvordan endte Aleida
i Federico Trujanos familie?
Aleida ble adoptert gjennom et byrå i New York.
-New York? -Ja.
Aleida hadde adopsjonsbevis. Jeg så det hjemme hos Eugenio.
Snakket du med Eugenio?
Han kidnappet meg.
Jeg måtte overnatte hos ham med Tamara.
Han lovte at han ikke ville skade oss
og lovte å hjelpe oss med å finne mer info om Aleida.
Stoler du på ham?
Nei.
Men Tamara stoler på ham.
Hva sier hun om alt dette?
Hun tar ikke noe på alvor.
Hun spøkte om at vi var kloner.
Syns du det er usannsynlig?
Nei, vær så snill.
Kloner?
Det skjer bare i science fiction-filmer.
Vel, science fiction
er ofte forankret i virkeligheten.
Det er et åpenbart vitenskapspekter
som bare er toppen
av et stort isfjell.
Den synlige delen er den delen som avgrenses
av bioetiske komiteer.
Men hva med det som ligger under, det vi ikke ser?
Kloning, genredigering
og andre like etisk tvilsomme eksperimenter.
De er teknisk mulige.
Hvis sauer og hunder har blitt klonet,
hvem kan si sikkert at det ikke fins menneskelige kloner?
-Hva annet sa hun? -Ingenting.
-Er du sikker? -Hun sa ikke noe annet.
Hun begynte å sutre
og sa at hun savner datteren sin og sånt. Det er alt.
Jeg fikk ikke sjansen til å si farvel til henne.
Jeg fikk ikke engang se henne.
Eugenio tok seg av kremasjonen.
Og søsteren din?
-Hva med søsteren min? -Har du hørt fra henne?
Holder ikke du øye med henne?
Har ikke mc-kompisen din fortalt deg noe?
Jeg savner deg også.
Jeg er glad i dere, alt er ok.
Alt er bra.
Iblant hender det at vi voksne
krangler og ikke er enige.
Men mamma og jeg løser alltid problemene.
Alt ordner seg, vesla.
Det går bra.
Ja, jeg er glad i deg, legg deg nå.
Jeg henter dere i morgen for å kjøre dere på skolen.
Ok, ta vare på broren din og mamma.
Jeg er glad i deg.
Hvor var du?
Jeg var så bekymret.
Kan du gi meg en klem?
Becca.
Becca. Becca!
Hei!
Slapp av.
Det går bra.
Det er Humberto.
Jeg vil ha en drink.
Bare én.
Historien inneholder fortsatt ting vi ikke kan forklare.
Hvilke ting?
Hva mener du med det?
Aleidas adopsjon.
Brannene.
De rare drømmene, tilfeldighetene.
Hei, hvilke tilfeldigheter?
Vi mistet én av våre foreldre med få ukers mellomrom.
Virker ikke det rart? Forklar meg det.
Du må snakke med legen om det.
Det er noe der.
Jeg tenkte på det stedet hele natten.
På den skumle kjelleren? Den på sykehuset?
Der mystiske leger
lager menneskekloner?
Jeg vet hva du tenker.
Men Bátiz tror ikke det er umulig.
Ok, la oss se.
Tror du vi kan finne spor etter noe som skjedde for mer enn 30 år siden?
Det er én måte å finne ut det.
Jeg ber ikke om tillatelse.
Ja vel.
Men jeg blir med deg, jeg ber ikke om tillatelse.
Til sykehuset?
Jeg trenger bare et par timer på
å kjøre ungene mine på skolen.
Dra til møtet, så snakkes vi.
For å finne ut hvordan.
Ok?
Hun reagerer på behandling.
Dr. Klein lurer på hvorfor vi skal holde henne i koma.
Vi bør være ekstra forsiktige.
Jeg ser til henne siden og prater med Klein underveis.
S1 RINGER
Jeg må ta denne telefonen.
Jeg håper det er viktig.
Du gjemte deg godt.
Tamara.
-Hva er det? -Vi må møtes.
Se, mamma.
Det er henne.
Hun heter Beatriz Fonseca.
Gjenkjenner du henne?
Å, Becca…
Kanskje.
Vi gikk fra én sosialarbeider til den neste i årevis.
Ok, se godt på henne. Fokuser.
Hun var mye yngre.
Det var vi alle.
Ja, det var vel henne, Becca.
Ok, se.
Det er henne, mamma.
Er du klar?
FUENTES-FAMILIEN
Hva skjer?
Skal vi stå her og se på hverandre, eller...?
Mamma, dette er…
Tamara Sánchez.
Søsteren min.
Hyggelig å møte deg, Tamara. Jeg heter Dolores.
Men kom hit, kjære.
Du kan kalle meg Lola.
-Lola. -Kom inn.
Kult.
Velkommen.
Pilar Mancera Trujano.
Men jeg mistenker at du allerede visste det.
Du er den tredje.
Rebecca?
Ja.
Kom inn.
-Er det på skolen? -Ja.
Hvilket år?
Har du blitt gal?
Hvorfor tok du med henne?
Tenk om hun sier det til Eugenio?
Kutt nå ut.
Becca, jeg begynner å tro
at du bare har to gir,
sær og supersær.
Hvor er sukkeret?
Der.
Hei, kompis.
Den gamle damen vet ikke noe om noe av dette.
Du burde høre på henne.
Hvis du ikke tror henne,
kan vi bli kvitt henne.
Hvordan kan du si det?
Ser du?
Supersær.
Nei.
Jeg tror ikke på hennes åndelige forvandling.
Eugenio har gjort noe for å få henne til å oppgi kontrollen over selskapet.
Kunne han dope henne ned?
Jeg vet ikke.
Men den Aleida vi så på møtet…
er definitivt ikke den Aleida vi kjenner.
Rogelio, du er mye nærmere dem
enn noen av oss.
Vi må finne ut hva som foregår.
Stol på meg.
Jeg la alt du trenger på skrivebordet, resten er opp til deg.
Bruk fantasien.
Jeg kan ikke gjøre alt.
Pasienten min venter.
Så Tamaras mor
er alles biologiske mor?
Nå forstår jeg hvorfor du drikker.
Hva?
Hvis Aleida ble født i Mexico, hvorfor adopterte du henne i USA?
Jeg vet ikke.
Bernardo tok seg av alt.
Han sa at hun var datteren til en meksikansk innvandrer som hadde dødd.
Det var et forskningsprosjekt.
De valgte angivelig hundrevis av barn.
Derfor testet de deg hver måned, Becca.
Aleida ble også testet månedlig.
Det skulle være et krav
fra adopsjonsbyrået.
Hadde Aleida en psykologkjæreste?
Ja, Germán.
Hvordan vet du det?
Han var læreren til Bernardo og Federico.
Han var fra Tyskland eller noe, jeg husker ikke.
Federico var kjernesunn.
Den dagen
dro han for å spille golf med Bernardo.
Og der
sviktet hjertet hans.
Da ambulansen kom,
var han allerede død.
Sammen med Bernardo?
Var de alene?
Becca, du må se dette.
Det handler om trillinger som ble skilt og gjenforent på 1980-tallet.
Takk, mamma.
Pilar, jeg må til Humanis Vita-sykehuskjelleren.
Kan du hjelpe oss med å få adgang?
Kjære, du snakker med majoritetsaksjonæren
og forkvinnen i Humanis Vita-stiftelsen.
HUMANIS VITA-SYKEHUSET
Bare smil, ikke si et ord.
Og for Guds skyld,
slutt å klø deg i hodet.
Beklager.
God morgen.
Señora Aleida, arkitekten, og jeg skal ned i kjelleren
for å se monteringen av stiftelsens arkiver.
-Skal jeg informere señor Tamayo? -Nei.
Jeg kommer innom kontoret hans når vi er ferdige, takk.
Fortsett inn.
Takk.
Med dette kan du fortsatt bruke heisen
og åpne alle dører i kjelleren.
Jeg drar opp, så Tamayo ikke får noen mistanke.
Gå ut.
Takk.
Hvor er den hemmelige operasjonsstua?
Vogna står utenfor. Det er vel der vi skal foreta byttet?
Hei.
Går det bra? Er det noe?
Så du Aleida død?
Hvorfor spør du meg om dette? Vi har snakket om det.
Bare svar meg.
Vet du at Aleida var død?
Jeg har sett nok døde mennesker i mitt liv
til ikke å ta feil.
Hva skjer? Går det bra? Skal vi fortsette?
-Nei. -Hva?
Nei.
Nei, ingenting, la oss gå.
La oss gå.
P4 KONTANTKASSE
Bare dokumenter som ikke engang er datert.
Å.
Becca.
B.S.
B.S.?
Bernardo Sáenz.
Alfa, Beta og Gamma?
Er det det vi ble kalt?
Dette er DNA-sekvenser.
BETA-SEKVENS
Hva er dette?
Becca, se på dette.
Hvem er det?
Hun er tydeligvis originalen.
Alfa, Beta og Gamma er fotokopiene.
Overraskende at du fortsatt vil spøke etter det du nettopp fant ut.
Vel, hele greia er latterlig.
Søstrene mine og jeg er kloner av en nazijente.
Tamara vil elske dette.
-Sikkert at du ikke vil ha noe? -Nei.
-Det gjør deg godt. -Nei takk.
-Hva skjer? -Beklager, Eugenio.
Du kjenner min kone.
Har hun bestemt seg for noe, lar hun seg ikke stanse.
Du skal ikke skjule min venninne for meg. Jeg må se henne.
Har med yndlingssushien.
Jeg vet det, Cynthia, men hun er veldig syk.
Hun er i sengen med hodepine. Du burde ha ringt meg.
-Den gamle unnskyldningen. -Nei.
Hvis du blir hos Geno, overrasker jeg min venninne.
Julia, se.
Jeg vil gjerne
vise deg dette bildet også. Se på det.
Ifølge Pilar
var denne legen Bernardo Sáenz og Federico Trujanos lærer.
Han er tydeligvis tysk.
Virker ansiktet kjent?
Jeg vet hvem han er.
Kjenner du ham?
Ikke personlig, men…
Jeg kjenner hans historie. Og han var ikke tysk, han var østerriker.
Marcus Herzog.
Saken hans var velkjent
fordi den israelske etterretningstjenesten iverksatte en forbryterjakt
for å oppspore naziforbrytere
skjult i Latin-Amerika.
Nei, dette er for drøyt.
Vet du hva? Jeg trenger dette.
Venninne!
Venninne.
Hvordan har du det?
Flott, virkelig flott.
-Jeg har savnet deg sånn. -Ja.
-Hvordan har du hatt det? -Bra.
-Jeg tok med middag.
-Deilig. -Kommer du ned?
-Straks. -Alvor?
Takk.
-Vi ses nede. -Ja.
Vel, skål, ikke sant?
-Endelig, skål. -Skål.
Skål.
Eugenio fortalte at du speidet på Taipei etter potensielle investorer.
Det siste hun vil gjøre er å snakke forretninger.
Ja, Roge, ikke kjed oss.
-Greit. -Vis oss bilder fra turen din.
-Selvsagt. -Bilder?
Ja, du må ha tatt tusenvis av dem.
Millioner.
Geno har sett dem så ofte at om jeg viser dem igjen, dreper han meg.
-Ja visst. -Å.
Bare ett.
-Nok, kjære. -Å.
Cynthia, hold opp.
-Det er nok. -Ok.
Å, nei.
Imperial Hotel, selvfølgelig.
Et flott hotell, hva?
Vakkert, jeg elsker det.
Vet dere hva jeg elsker mest ved Tokyo?
Shibuya-distriktet.
Ja, og kjøpesentrene.
Barene, butikkene er til å dø av.
Generelt fantastisk.
Aleida,
dro du til Shibuya 109?
Aleida?
Jeg spurte om du dro til Shibuya 109.
Aleida?
Aleida, går det bra?
Venninne, hallo!
Hva er det?
Aleida?
Uvisst hva som skjedde.
Hun har ikke drukket på lenge.
Jeg vet ikke.
Bror,
beklager maset, men jeg kan gi deg nummeret til klinikken Cynthia dro til.
Rogelio, sa du det?
Kjære, jeg…
La oss dra. Jeg tror…
Ja. Og jeg vil ikke si et ord. Ikke vær redd.
-Ja. -Ikke gjør det.
-Hei, ikke gå, drittsekker, vent. -Dere burde...
Vi har ennå ikke sunget karaoke.
Aleida, jeg tror det er nok.
Nei, kjære.
Nei. Vet du hva? Du har drukket litt for mye.
Det er vel på tide å legge seg.
-Ikke sant? Kom. -Ja.
Jeg vil knulle.
Blir dere med?
Takk.
OLYMPIA HERREKLUBB
Tamara!
Pokker! Hør på meg!
Tamara.
-Slipp meg! -Tamara.
Tamara, dette er alvor. Hør på meg.
Du hadde rett.
Vi er klonene til noen jævla nazister.
Hva gjør du, megge?
Stopp.
-Det er på tide å... -Min venn.
Du er ikke frisk. Vi snakkes i morgen, ok?
Nei, ikke gå.
Cynthia, nei.
Jeg elsker deg enormt. Jeg mener det.
Ikke gå.
Jeg elsker deg også, men vi må gå.
Du trenger litt hvile.
Kom.
-Cynthia, kom. -Hva feiler det deg?
Hva skjedde?
Vi bør dra.
-La oss dra. -Jeg vet ikke hva som skjer med meg.
Beklager, ikke…
-Rebecca. -Jeg vet alt.
Jeg vet om eksperimentet og hvorfor du drepte søsteren min.
Hva?
Beatriz Fonseca sa det.
Jævla nazidrittsekk.
Din jævel.
Ikke faen.
Faen!
Mamma?
Becca.
Hei.
Du må våkne.
Kan du høre meg?
Hva faen gjorde du i går kveld?
-Vet ikke. -Vet du ikke?
Kom nå, vi drar.
La oss dra.
-Hvor dro du? -Ha det.
-Hva? -Hvor dro du?
Jeg vet ikke, Humberto. Nei.
-Hei, Sol. -God morgen.
Er Eugenio her?
Señor Sáenz ringte, han kommer visst ikke i dag.
Si meg, hva tenkte du på?
Hva?
Hva skjedde i går kveld
hos den legen som førte til at du drakk sånn?
Jeg følte meg gyselig, Humberto.
Jeg viste henne det vi fant på sykehuset.
Hun tilbød meg vin for å roe meg ned.
Ga hun deg vin?
Sa du ikke at du er alkoholiker?
Selvsagt ikke.
Inn med deg.
Beatriz, går det bra?
Hva er det, Beatriz?
Kan du komme hjem til meg?
Ja.
Vel, jeg tror det.
Gi meg adressen din.
Jeg sender deg adressen.
Jeg tror det er her.
Seksten, ja. Fjorten.
Beatriz! Det er Becca!
Den er åpen.
Beatriz!
Vent her et øyeblikk.
Humberto.
Oppdrag fullført.
HENSIKTEN ER IKKE Å PORTRETTERE VIRKELIGE HENDELSER ELLER PERSONER
Tekst: Øystein Johansen