‫- סיפור זה נוצר בהשראת אירועים‬ ‫שהתרחשו במציאות -‬
‫- ד"ר יאסו / אריבה -‬
‫בוא.‬ ‫-תגיד לאבא, "תצטרף לבריכה".‬
‫בואו נראה.‬ ‫-חנו, תיכנס למים איתנו, בוא.‬
‫מי הילדות האלה, בקה?‬
‫הן האחיות שלי.‬ ‫-האחיות שלך?‬
‫כן.‬ ‫-יש לך אחיות?‬
‫איך קוראים להן?‬ ‫-אני לא יודעת, אני לא מכיר אותן.‬
‫- טריפטיכון -‬
‫- זיהוי פלילי, אזור 4 -‬
‫- זיהוי פלילי -‬
‫- אין מעבר -‬
‫תתמקד במציאת ראיות‬
‫שקושרות את הקורבן עם אאוחניו סאנז.‬
‫עם המשפחה שלו, עם החברה שלו,‬ ‫עם אנשי הקשר שלו. כל דבר.‬
‫כן, המפקד.‬
‫מה את עושה?‬
‫מנסה להשיג את תמרה,‬ ‫אבל היא לא עונה, לעזאזל.‬
‫תיזהר שם.‬ ‫-כן.‬
‫קודם אני.‬
‫הנה.‬
‫בסדר.‬
‫קח אותה לוואלה‬ ‫בזמן שאחשוב איך לתקן את הבלגן הזה.‬
‫כן, אדוני.‬
‫לעזאזל!‬
‫לא הייתי צריכה לתת לה לחזור לשם.‬
‫בקה, ייתכן שמי שעשה את זה‬ ‫האזין לטלפון שלך.‬
‫הם בטח יירטו את המיקום שביאטריס שלחה לך.‬
‫לעזאזל!‬
‫מה?‬
‫אני יודעת על הניסוי.‬
‫אני יודעת למה הרגת את אחותי.‬
‫ביאטריס פונסקה סיפרה לי הכול.‬
‫חתיכת נאצי מזוין!‬
‫לעזאזל!‬
‫כל זה באשמתי, בגדתי בה.‬
‫לא!‬ ‫-לא, חכי, בקה. היי!‬
‫פואנטס!‬
‫היי!‬
‫פואנטס.‬
‫היי!‬
‫לאן את הולכת?‬
‫אני לא יכולה‬ ‫להשאיר אותה לבד בידיו של פסיכופת.‬
‫בדיוק, את לא יכולה‬ ‫למסור את עצמך למנוול הזה.‬
‫בקה.‬
‫בקה, אם תפעלי על פי הדחפים שלך,‬ ‫זה שוב יוביל למשהו רע.‬
‫לא אוכל להשאיר אותה שם.‬
‫בואי נסיים את זה ואז נלך ביחד.‬
‫אני אבוא איתך. נלך לחלץ את תמרה, בסדר?‬
‫אני אבוא איתך.‬ ‫-המפקד, מצאנו משהו.‬
‫אני כבר בא.‬
‫מה העניין?‬
‫זה לא תג של עובד.‬
‫נראה כמו אישור זמני לאורחים.‬
‫- ביאטריס פונסקה -‬
‫כן, הוא עדיין בתוקף.‬
‫נכון.‬
‫פואנטס, תראי את זה.‬
‫פואנטס.‬
‫אליידה?‬
‫אליידה טרוחאנו שיכורה?‬
‫אבל זה היה מוזר כל כך, לאורה,‬
‫היא אפילו לא שתתה כל כך הרבה.‬
‫אף פעם לא ראיתי אותה מתנהגת ככה.‬
‫לא יודע, היא הייתה…‬
‫שונה.‬
‫שונה? איך?‬
‫כאילו שהיא מישהי אחרת.‬
‫אני לא יודע, פשוט לא זיהיתי אותה.‬
‫זה מגעיל כל כך! לעזאזל!‬
‫זה דג נא. לעזאזל, זה מגעיל!‬
‫את יודעת מה?‬ ‫שתית יותר מדי. אני חושב שזה מספיק.‬
‫בואי נלך למיטה. בואי.‬ ‫-כן, בא לי להזדיין.‬
‫רוצים להצטרף?‬
‫אל תלכי. אני אוהבת אותך.‬
‫אליידה. היי!‬
‫היי.‬
‫היי! מה קורה?‬
‫את חושבת ש…‬
‫כלום, תשכחי מזה. סתם שטויות.‬
‫מה?‬
‫שהאישה הזאת‬
‫איננה אליידה?‬
‫אני לא יודע,‬ ‫אולי אאוחניו מצא אישה שדומה לה מאוד.‬
‫בוא נחשוב, הרי…‬
‫היא לא הייתה דומה.‬
‫לא, היא הייתה זהה.‬
‫למרות זאת…‬
‫אם אליידה השתגעה,‬
‫או שיש לה בעיות עם אלכוהול או עם סמים,‬
‫פירוש הדבר שמועצת המנהלים יכולה להתנגד…‬
‫להתנגד לכל החלטה‬
‫או לכל מסמך שהיא חתמה עליו. בדיוק!‬
‫אל תדברי על זה עם אף אחד, בבקשה.‬
‫נתראה עוד מעט.‬ ‫-בסדר.‬
‫אאוחניו, מה קרה?‬
‫אליידה בסדר?‬
‫זה נגמר.‬
‫אליידה עזבה אותי.‬
‫מה?‬
‫היא הלכה. היא עזבה אותי.‬
‫ואני ידעתי שזה עומד לקרות.‬
‫בחיי!‬
‫טוב…‬
‫זה לא רק אלכוהול, נכון?‬
‫ההתנהגות שלה אמש הייתה…‬
‫משהו רציני יותר, אאוחניו?‬
‫אחי, תסלח לי אם השאלה בוטה מדי,‬
‫אבל היא השתגעה או מה?‬
‫אני חושב שלהפך, אחי.‬
‫שיקרתי לך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אליידה לא נסעה לשום טיול.‬
‫אז מה קרה? איפה היא הייתה?‬
‫אליידה…‬
‫עזבה אותי בשביל אישה.‬
‫לעזאזל!‬
‫חתיכת מניאק!‬
‫לך תזדיין!‬
‫מניאק!‬
‫ומה עם הנסיעה שלה למזרח, אאוחניו?‬ ‫-הכול היה שקר!‬
‫בשלושת החודשים שלא הייתה כאן,‬ ‫היא גרה עם אישה אחרת.‬
‫היא התוודתה באוזניי אתמול בלילה.‬ ‫-לא. אאוחניו. אשתך השתגעה.‬
‫היא בטיפול פסיכיאטרי או משהו כזה?‬
‫היא שפויה לחלוטין.‬
‫ההחלטה להעביר לידיי את השליטה בחברה…‬ ‫-לא.‬
‫קשורה לסגנון החיים החדש שלה.‬
‫אתה לא רואה את הדברים בבירור, אאוחניו.‬ ‫תקשיב לי!‬
‫האישה שראיתי אמש, הייתה לגמרי…‬
‫ראית אישה שדיכאו אותה כל חייה המחורבנים!‬
‫האלכוהול הראה את האופי האמיתי שלה!‬
‫היא אמרה לי את זה…‬
‫אמש,‬
‫לפני שהיא עזבה.‬
‫אימא!‬
‫-מה?‬
‫מה קרה?‬
‫אימא, את צריכה ללכת.‬
‫תארזי את כל החפצים שלך,‬
‫המסמכים, הכסף, הדברים הכי חשובים.‬
‫אני צריכה לדבר עם פילאר. איפה הטלפון?‬
‫תירגעי. אני לא מבינה. מה קורה?‬
‫אימא, אני צריכה שתארזי את החפצים שלך,‬ ‫רק מה שחשוב.‬
‫אנחנו צריכות לצאת מהעיר לכמה ימים.‬
‫עכשיו?‬ ‫-לא, קודם אני צריכה למצוא את תמרה.‬
‫בקה, תירגעי! אני לא הולכת לשום מקום‬
‫עד שתסבירי מה קורה.‬
‫הם הרגו את ביאטריס פונסקה!‬
‫אאוחניו תפס אותנו.‬
‫אין לי מושג איפה תמרה, ובדרך ירו עליי.‬
‫אבל את בסדר?‬
‫אלוהים אדירים!‬ ‫-כן, אימא, אני בסדר.‬
‫לא בטוח שהיינו צריכות לסמוך על פילאר.‬
‫אולי היא בגדה בנו.‬
‫קראת את הכתבה שנתתי לך?‬
‫לא, אימא, לא עכשיו. אנחנו חייבות ללכת.‬
‫מתוקה, זה יכול להיות חשוב.‬
‫ייתכן שזה קשור למה שאת מחפשת.‬
‫חכי.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-זה בטלפון שלי. חכי.‬
‫טוב.‬
‫אימא. סליחה.‬ ‫-בואי נראה.‬
‫זה בתיקיות. זה, שם.‬
‫כן, שם.‬
‫טוב, הכתבה מדברת על ניסוי‬
‫שנערך על שלישיות בשנות השישים.‬
‫מסתבר שהפרידו אותם בלידה.‬
‫הם וההורים המאמצים שלהם‬ ‫לא ידעו כלום על הילדים האחרים.‬
‫מה הפואנטה כאן?‬
‫תמשיכי לקרוא.‬
‫המשכתי לבדוק את הנושא, וזה מה שמצאתי.‬
‫מה?‬ ‫-הנה.‬
‫- ד"ר תומאס מאייר -‬
‫זה צילום של הרופא‬ ‫שערך את הניסוי עם השלישיות.‬
‫תסתכלי טוב, בקה!‬
‫זהו האיש מהתמונה שפילאר הראתה לנו.‬
‫את מזהה?‬
‫אאוחניו מחפש אותנו.‬
‫ג'ולי, יכול להיות שהוא מחפש גם אותך.‬ ‫אנחנו צריכות להתחבא.‬
‫אני מכירה מקום שבו נהיה בטוחות.‬
‫תמרה איתך?‬
‫לא, באתי עם אימא שלי.‬ ‫תוכלי לקחת אותה בזמן שאחפש את תמרה?‬
‫כמובן, תני לי כמה דקות לטפל בכמה דברים.‬
‫כן.‬
‫אל תתעכבי.‬ ‫-לא.‬
‫- אוניברסיטת הארווי קולמן‬ ‫ג'וליה באטיז, ד"ר לרפואה -‬
‫קשה לי להאמין שאליידה לא סיפרה לך על זה.‬
‫שהיא לא סיפרה לך שום דבר עלינו.‬
‫ושגרמת לה להאמין שאלו הזיות.‬
‫כמובן, אלא אם כן הכול היה…‬
‫אלא אם כן שיתפתי פעולה עם אאוחניו‬ ‫כדי לאשפז אותה במחלקה.‬
‫זה מה שהתכוונת להגיד, נכון?‬
‫בואי נלך.‬ ‫-מה קרה, מתוקה?‬
‫אל תשאלי, אימא. בואי.‬
‫מה הרופאה אמרה לך?‬
‫בואי.‬
‫-מה קרה?‬
‫אימא, תשאילי לי את הטלפון שלך.‬
‫בשביל מה?‬ ‫-פשוט תיתני לי אותו.‬
‫הנה.‬
‫זה לא צריך להיות ככה.‬
‫שלום?‬ ‫-הומברטו, זאת אני.‬
‫בקה? מה לעזאזל…‬ ‫-בבקשה, פשוט תקשיב לי.‬
‫אני זקוקה לעזרתך.‬
‫אסור לסמוך על ג'וליה באטיז.‬
‫הצלחתי להבין רק כשהבחנתי שג'וליה‬
‫הורידה את התמונה של ד"ר מאייר‬ ‫מקיר המשרד שלה.‬
‫אז גם היא עבדה עם הרופא ההוא?‬
‫כן.‬
‫והיא כנראה הייתה מעורבת בניסוי‬ ‫עם אבא של אאוחניו.‬
‫וגם עם פילאר.‬
‫אבל פילאר הראתה לנו תמונה‬ ‫של בעלה ושל אביו של אאוחניו עם הרופא הזה.‬
‫כדי להוליך אותנו שולל, אימא.‬
‫בדיוק כמו כל הסיפור על השיבוטים,‬ ‫והראיות המזויפות בבית החולים,‬
‫הכול נועד לבלבל אותנו.‬
‫אני לא מבינה, מה הם מנסים להסתיר?‬
‫אני לא יודעת!‬
‫אני לא יודעת, אבל אליידה ידעה.‬
‫לכן אשפזו אותה.‬
‫לכן היא תקפה את ג'וליה.‬
‫אין שום מסמך שמתעד את מותה.‬
‫אולי הם הרגו אותה כמו שהרגו את ביאטריס.‬
‫הכול מוכן.‬
‫אורטגה ייקח אתכן‬ ‫לאחד הבתים המוגנים של משרד התובע.‬
‫בבקשה, קח את אימא שלי.‬
‫לא אלך בלי תמרה.‬
‫תשמרי על עצמך, בבקשה.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫באמת, תשמרי על עצמך.‬
‫אל תדאגי.‬
‫אל תדאגי, דולורס,‬
‫אני אביא את הבת שלך אלייך‬ ‫ברגע שנמצא את תמרה.‬
‫אני מקווה.‬
‫תודיע לי.‬
‫כמובן, המפקד. אל תדאג.‬
‫- משטרת מקסיקו סיטי -‬
‫ביקשתי לבצע מעקב אחרי הטלפון של תמרה.‬
‫הם יתקשרו אליי ברגע שזה יבוצע.‬
‫מה זה?‬ ‫-הטלפון של אימא, לא החזרתי לה אותו.‬
‫היא נסעה.‬
‫הלו?‬ ‫-לולה? זאת תמרה, בקה לא עונה לי.‬
‫תבטל את המעקב.‬
‫- שלוש הרצאות עסקיות מאת אליידה טרוחאנו -‬
‫באמת שעשיתי.‬
‫עשיתי מחקר על אליידה בדיוק כמוך.‬
‫אבל כשלא ידעתי מה לעשות,‬
‫ניסיתי למצוא דרך לנצל את המצב הזה.‬
‫ואז קסאדה נכנס לתמונה.‬
‫- תסרוקות, צבעים, גוונים, תספורת -‬
‫הוא זה שלקח אותי לאאוחניו.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫הסכמנו שאתן לו אחוזים מהכסף שאקבל ממנו.‬
‫ואז?‬
‫מה השתבש?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫השתכרתי כמו שאף פעם לא השתכרתי‬ ‫בכל החיים הדפוקים שלי.‬
‫לא שתיתי כל כך הרבה.‬
‫אתמול בערב?‬
‫מעניין, נכון?‬
‫אני אפילו לא יודעת מה עשיתי או מה אמרתי.‬ ‫אני לא יודעת מה קרה, אבל…‬
‫הבוקר, ירדתי למטה…‬
‫בוקר טוב.‬
‫בזכות הסצנה שלך, הכול ירד לטמיון.‬
‫נצטרך לשנות את התוכנית.‬
‫איזו סצנה?‬
‫אני רק זוכרת שהחברים שלך היו כאן אתמול‬
‫ואת הכלבה הסנובית עם הקול הצייצני.‬
‫קיבינימט.‬
‫שמת משהו במשקה שלי.‬
‫כמובן שלא!‬
‫את חייבת להיעלם מכאן.‬ ‫אני לא יודע לכמה זמן, בסדר?‬
‫מה זאת אומרת להיעלם?‬
‫להיעלם. קסאדה ייקח אותך‬ ‫לבית שלי בוואלה דה בראבו.‬
‫תישארי שם עד שאבוא לקחת אותך.‬
‫אתה שולח אותי לבית הכפרי שלך?‬ ‫-כן.‬
‫עם הבחור הזה?‬ ‫-כן.‬
‫לא.‬
‫אני לא הולכת. אין מצב, חתיכת מניאק!‬
‫את לא בעמדה שאת יכולה להתמקח איתי.‬
‫מה עם הכסף שלי?‬
‫החברה כבר שלך,‬ ‫ולי עדיין חסרים חצי מיליון דולר.‬
‫תפסיקי עם השטויות שלך!‬
‫הדבר הראשון שחשבתי…‬ ‫-גברת!‬
‫היה שאני יכולה‬ ‫לקרוע להם את הצורה בקלות, אבל לא הצלחתי.‬
‫עזוב אותי!‬ ‫-תירגעי!‬
‫מניאק! תעזוב אותי!‬ ‫-תירגעי.‬
‫תעזוב אותי!‬
‫איבדתי הכרה.‬
‫פתאום התעוררתי בתוך תא מטען‬ ‫של מכונית מחורבנת.‬
‫אבל הם לא קשרו את ידיי‬ ‫או לקחו לי את הטלפון.‬
‫כאלה אידיוטים.‬
‫ממש חובבנים.‬
‫ניסיתי לפתוח את תא המטען,‬ ‫אבל המכונית נעצרה.‬
‫לקחתי את המפתח והלכתי.‬
‫תמרה, את בטוחה שאאוחניו והעוזר שלו‬ ‫לא מכירים את המקום הזה?‬
‫ברור שלא.‬
‫אם מאפיית טפיטו לא מצאה אותי,‬ ‫גם הדפוקים לא ימצאו.‬
‫מאפיית טפיטו?‬
‫הבעלים של מעבדת האמפטמינים ששרפת?‬
‫המניאקים הרגו את ברנדון!‬
‫חשבת שלא אעשה כלום?‬
‫ברנדון?‬
‫כן, ברנדון.‬
‫אחיו הגדול של קווין.‬
‫למה את חושבת שהוא גר איתי?‬
‫זו הסיבה שאני לא יכולה לחזור הביתה.‬
‫האמנת לסיפור שאני סוחרת סמים?‬
‫אני יודעת כל כך מעט עלייך,‬ ‫אני מקווה שתהיה לנו הזדמנות…‬
‫אל תתחילי עם הסיפור העלוב על אחיות.‬
‫אולי תספרי לי מה מצאת בבית החולים?‬
‫לא היית צריך לסמם אותה.‬
‫תאר לעצמך מה היא חשבה כשהתעוררה בתא מטען.‬
‫לא הייתה לי ברירה, אדוני. היא הייתה בורחת.‬
‫היא באמת ברחה.‬
‫ואם אחותה והמשטרה חשדו בי קודם,‬
‫עכשיו הם יהיו בטוחים שאני קשור למאפיה.‬
‫דוקטור, מה לעשות עם התמונה המזויפת?‬
‫תמחקי אותה, לא נזדקק לה יותר.‬
‫זה נגמר, מילה.‬
‫בטוח שרבקה יודעת את כל האמת.‬
‫מספיק, ג'וליה, מספיק!‬
‫זה נגמר!‬
‫הניסוי נגמר!‬
‫תעופי מכאן ותחזרי למקסיקו!‬
‫תמשיכי לחיות את חייך.‬
‫אלה החיים שלי.‬
‫מי האיש הזה?‬
‫הוא הנאצי?‬
‫לא, זה ד"ר מאייר.‬
‫הוא פסיכיאטר שעשה ניסויים‬
‫על תאומים ושלישיות בארה"ב.‬
‫הוא שיבט אותנו?‬
‫תמרה, תשכחי מהשיבוטים ומהנאצים.‬
‫זה רציני.‬
‫לעזאזל!‬
‫אם מה שאני חושבת שקרה יסתבר כנכון,‬
‫נוכל למצוא הסברים להרבה דברים.‬
‫כמו הסיבה שהפרידו בינינו.‬
‫למה אליידה נמסרה לאימוץ‬ ‫דרך סוכנות אמריקאית בניו יורק.‬
‫למה בדקו אותנו מאז שהיינו קטנות.‬
‫בקה, לדעתי אלה רק השערות.‬
‫המוות של אליידה ושל ההורים שלנו‬ ‫עשויים להיות קשורים לזה.‬
‫את מבססת את התאוריה שלך‬ ‫על מגזין לעקרות בית?‬
‫כן, זה הגיוני יותר‬
‫מסיפור על שיבוט ונאצי‬ ‫שהומצא כדי להוליך אותנו שולל.‬
‫כן.‬
‫וזה גם משעמם יותר.‬
‫טוב, מספיק עם זה. בואו נלך לישון.‬
‫צפוי לנו יום ארוך מחר.‬
‫יש לך מזרן או משהו שאוכל לישון עליו?‬
‫לא.‬
‫אבל המיטה גדולה מספיק, אבאל'ה.‬
‫לא מתחשק לך להגשים את פנטזיית התאומות שלך?‬
‫- קרן הומאניס ויטה -‬
‫מי אלה?‬
‫הן האחיות שלי.‬
‫יש לך אחיות?‬ ‫-כן.‬
‫איך קוראים להן?‬
‫הלו?‬
‫ספרי לי, מה קרה?‬
‫הומברטו?‬
‫מחר בבוקר.‬
‫נכון.‬
‫את בטוחה שזה הכרחי?‬
‫את לא חושבת שאנחנו מגזימים?‬
‫אני חייב לזוז.‬
‫נדבר מחר.‬
‫מריפר?‬
‫כן, מריפר.‬
‫מה קרה?‬
‫לבטו יש קצת חום, שום דבר רציני.‬
‫מה קרה, פואנטס?‬
‫את לא מצליחה לישון?‬
‫אפשר לדעת לאן אנחנו נוסעים?‬
‫לבית בטוח של משרד התובע.‬
‫אימא שלי מחכה לנו שם.‬
‫מגניב.‬
‫מה עם פילאר?‬
‫מה איתה?‬
‫אני חושבת שכדאי לקחת אותה איתנו‬ ‫או לפחות להודיע לה.‬
‫לא, זה מסוכן מדי.‬
‫לא דיברת איתה, נכון?‬
‫לא.‬
‫אבל זה דפוק שאנחנו לא מספרות לה‬ ‫אחרי כל העזרה שלה.‬
‫תמרה, אנחנו לא יודעות אם היא עזרה.‬
‫אולי היא סיפרה לאאוחניו על ביאטריס פונסקה.‬
‫לא.‬
‫האישה המסכנה הזאת‬ ‫היא קורבן בסיפור הזה בדיוק כמו כולנו.‬
‫למה את בטוחה כל כך?‬
‫אפילו לא התאפשר לי לראות אותה.‬
‫אאוחניו טיפל בשרפת הגופה.‬
‫לא הייתה לי הזדמנות להיפרד מהבת שלי.‬
‫היא לא יכלה להיפרד מאליידה.‬
‫היא לא ראתה את הגופה.‬
‫מה? היא לא ראתה אותה בבית החולים?‬
‫לא.‬
‫אאוחניו שרף אותה במהירות‬ ‫ואפילו לא הודיע לה.‬
‫לא אמרת ששניהם היו שם כשמסרת לו את הגופה?‬
‫לא.‬
‫אמרתי שאאוחניו היה שם,‬ ‫אבל לא הזכרתי את פילאר.‬
‫אבל למה לקחת אותה?‬
‫כי רציתי שהיא תהיה בטוחה בוואלה דה בראבו.‬
‫בזמן שאפתור את הבלגן‬ ‫שהיא עשתה לי עם רוחליו.‬
‫אבל לא ייתכן שהיא נעלמה ככה סתם.‬
‫שאלת את רבקה?‬
‫גם היא נעדרת.‬
‫היא לא עונה לטלפון ולא חזרה הביתה.‬
‫זה לא מוצא חן בעיניי בכלל.‬
‫מה אם אחת מהן תחליט לפנות למשטרה?‬
‫לא.‬
‫זאת חמותי, פילאר טרוחאנו.‬
‫זה פקד מורנו. מומחה בשירותי ביטחון פרטיים.‬
‫חוליו מורנו, לשירותך.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-הוא יעזור לנו לאתר אותן.‬
‫הוא צריך שתספרי לו‬
‫על כל מה שדיברת עם תמרה ועם רבקה.‬
‫תמרה, אל תצפי למשהו מיוחד‬ ‫מהמקום שאנחנו נוסעים אליו, בסדר?‬
‫בתים כאלה בדרך כלל לא נחמדים כל כך.‬
‫ואו, הוא מהמם!‬
‫נכון.‬
‫זה נראה כמו בית של ברון סמים.‬
‫בקה, תיכנסו אתן.‬
‫למה?‬
‫אני כבר אגיע.‬
‫אימא?‬
‫אימא, אנחנו כאן.‬
‫אימא?‬
‫בקה?‬
‫לא רציתי שזה יהיה ככה.‬
‫על מה לעזאזל אתה מדבר?‬
‫מה קורה?‬
‫בקה, זאת מלכודת.‬
‫חתיכת מניאק.‬
‫אני מצטער.‬
‫ברוכות הבאות הביתה!‬
‫המקום הזה נראה לכן מוכר, נכון?‬
‫מעניין ששלושתכן‬
‫נצרתן את הזיכרון של חלון הוויטראז'.‬
‫כאילו שהמוחות הצעירים שלכן‬ ‫נקשרו יחד בחוט בלתי נראה‬
‫שחיבר ביניכן.‬
‫ואז הוא החזיר אתכן למקום שבו נולדתן.‬
‫היכן שביליתן את החודשיים הראשונים לחייכן‬ ‫מבלי להיפרד.‬
‫נכון.‬
‫נולדתן בבית הזה.‬
‫לא בבית החולים הומאניס ויטה.‬
‫איפה אימא שלי?‬
‫מה עשיתם לה?‬
‫אימך במקום בטוח. היא בבית מוגן של המשטרה.‬
‫והיא תישאר שם כל עוד תתנהגו יפה.‬
‫תמרה.‬
‫סוף סוף אנחנו נפגשות פנים אל פנים.‬
‫רק רגע.‬
‫אז מסתבר שאת והומברטו‬
‫עובדים עם אאוחניו?‬
‫למה אנשים תמיד חושבים‬ ‫שמאחורי תוכנית מבריקה‬
‫חייב לעמוד גבר?‬
‫לא, לאאוחניו אין שום קשר לזה.‬
‫והומברטו…‬
‫הומברטו עובד בשבילי כבר שנים רבות.‬
‫כמה זמן, מניאק?‬ ‫-אני לא אשלים עם אלימות.‬
‫בלי אלימות.‬
‫אני מתעבת חלשי אופי‬ ‫שלא מסוגלים לשלוט ברגשות שלהם.‬
‫קח את הטלפונים שלהן.‬
‫חבל שלא הקשבת‬
‫כשביקשתי ממך להפסיק לחקור.‬
‫תני את הטלפון.‬
‫תמרה! לא!‬
‫- ביצירה זו אין כוונה‬ ‫לתאר אירועים או בני אדם אמיתיים -‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן-קיש‬