‫- סיפור זה נוצר בהשראת אירועים אמיתיים -‬
‫בטחתי בך.‬
‫כל מה שאני יכול לומר…‬
‫זה שהאחיות שלך ואת לא היחידות.‬
‫מה זה?‬
‫איפה תמרה, בן זונה?‬
‫איפה אחותי?‬
‫תמרה!‬
‫תמרה, תתעוררי!‬
‫תתעוררי, תמרה!‬
‫תמרה!‬
‫- טריפטיכון -‬
‫הדבר האחרון ששמעתי עליה‬ ‫היה שהיא התכוונה לחפש את ד"ר באטיז‬
‫כדי להראות לה את התיק‬ ‫שמצאה במרתף בית החולים.‬
‫למה באטיז?‬
‫היא עזרה לה עם החקירה.‬
‫את יודעת מה היה בתיק?‬
‫מסמכים של ניסוי,‬
‫שאביך מעורב בו.‬
‫רבקה התקשרה אליי,‬
‫הבחנתי שהיא שיכורה.‬
‫היא דיברה על ניסוי נאצי.‬ ‫היא אמרה לי שביאטריס פונסקה‬
‫סיפרה לה הכול.‬
‫מי זו ביאטריס פונסקה?‬
‫היא האישה שמסרה את בקה להוריה המאמצים.‬
‫מה אתה יודע על הניסוי?‬
‫למה שאדע? אני לא יודע כלום.‬
‫ביקשתי מקסאדה לאתר את ביאטריס.‬
‫אני לא יודע, אולי היא יכולה‬ ‫להסביר את הטירוף הזה, נכון?‬
‫המפקד.‬
‫יש לנו אות.‬
‫מאיזה טלפון?‬
‫של תמרה סנצ'ז.‬
‫איבדתי את האות. זה בטח הן.‬
‫הן השמידו את השבבים‬ ‫כדי שלא יתאפשר לאתר אותן.‬
‫אתה בטוח שאין טלפון אחר‬
‫או דרך אחרת לעקוב אחריהן, נכון?‬
‫כן.‬
‫רבקה נשאה את הטלפון של אימה.‬ ‫המכשיר שלה נותר במשרד.‬
‫יופי.‬
‫אתה יודע מה לעשות.‬
‫כן.‬
‫ברשותך.‬
‫כל שידוע לנו‬ ‫זה שהיא קרובה לאנטנה במדינת מקסיקו.‬
‫אתה יכול לנסות?‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫תעשה את זה.‬ ‫-תמשיך.‬
‫בבקשה.‬ ‫-כן.‬
‫לא ייאמן.‬
‫אחר צהריים טובים.‬
‫מה קרה? מצאת אותה?‬
‫גברת ביאטריס פונסקה מתה, אדוני.‬
‫היא נרצחה בביתה.‬
‫בנוסף לתג המבקרים במטה אופטימוס,‬
‫מצאנו את המעטפה הזו‬ ‫בביתה של ביאטריס פונסקה.‬
‫יש כאן כמעט 40,000 פסו, המפקד.‬
‫על המעטפה מופיע הלוגו של "אטי".‬
‫כן.‬
‫זה ברור.‬
‫הקורבן סחטה את אאוחניו סאנז‬
‫עם מה שהיא ידעה על אשתו.‬
‫סאנז לא רצה להסתכן‬ ‫ושלח אחד מאנשיו להרוג את ביאטריס פונסקה‬
‫וכך להיפטר ממנה.‬
‫תניחי לי!‬
‫האנשים האלה יעשו הכול כדי להשיג את מבוקשם.‬
‫אתה לא חושב שהם משתמשים בה כשעיר לעזאזל?‬
‫זה נראה כאילו הראיות נשתלו בכוונה.‬
‫אתה לא חושב שסאנז מעורב?‬
‫אני לא יודע, המפקד.‬
‫בלי ראיות מוצקות שממקמות‬ ‫את סאנז בזירה, אני בספק אם התובע…‬
‫אני אטפל בתובע.‬
‫זה אמור להספיק לצו חיפוש.‬
‫ברור, אדוני.‬
‫יש עוד משהו. יש אי התאמה.‬
‫סולאנה, מישהו מחפש אותך.‬ ‫-לא עכשיו.‬
‫הוא אומר שזה דחוף.‬
‫זו הסיבה שעקבנו אחרי האות.‬
‫תמרה נעלמה.‬
‫אבל איתרנו את רבקה כאן.‬
‫כאן, במשרד התובע.‬
‫ברור לך שזה בלתי חוקי‬
‫לאתר אות של טלפון סלולרי‬
‫ללא הסכמה או צו של שופט?‬
‫הטלפון של פואנטס נמצא כאן.‬
‫היא השאירה אותו כאן.‬
‫למה אתה רוצה למצוא אותה?‬
‫יש לי סיבות להאמין‬
‫שתמרה ואחותה בסכנה.‬
‫אמרתי לך שחנו דווקא בסדר.‬
‫את באמת מתכוונת להגן על המניאק הזה?‬
‫את נרגנת כל כך.‬
‫אל תשכחי שהחבר שלך דפק אותנו.‬
‫גם שלך לא ממש מלאך, טוב?‬
‫שלי?‬
‫את חושבת שלא הבחנתי במה שמתרחש?‬
‫תירגעי, בקה.‬
‫מה שיש לי עם חנו זה קשר פיזי בלבד.‬
‫הזדיינת עם בעלה של אחותך.‬
‫אבל אני לא שתיינית‬ ‫שאין לה מושג עם מי היא נכנסת למיטה!‬
‫אלכוהוליסטית מזוינת!‬
‫מה זה?‬
‫אני מקווה שזה אוכל. אני רעבה.‬
‫איזו כלבה.‬
‫מה?‬
‫כל מה שחמותי שמעה זה שרבקה‬
‫יצאה לחפש את ד"ר באטיז.‬
‫הרופאה שאשתך ניסתה להרוג.‬
‫לכאורה, הרופאה עזרה להן לחקור את עברן,‬
‫אבל לא, אני בטוח שהיא משקרת להן.‬
‫משקרת? איך?‬
‫אם האישה הזו היא מי שאני חושב שהיא,‬
‫אני בטוח שהיא תנסה לעשות להן‬ ‫מה שהיא עשתה לאשתי.‬
‫ומה אתה חושב שהיא עשתה לאשתך?‬
‫היא שכנעה אותה שהיא משוגעת.‬
‫היא שכנעה את כולנו שעלינו לכלוא אותה.‬
‫רק אלוהים יודע מה היא עשתה לה באשפוז.‬
‫אבל האישה שהוצאתי מהמחלקה לא הייתה אשתי.‬
‫ולדבריך,‬
‫ד"ר באטיז עושה דבר דומה עם האחיות פואנטס.‬
‫לכן אני זקוק לעזרתך.‬
‫ברגע שהן יופיעו,‬
‫תעשה איתי מה שתרצה.‬
‫אתה יודע איפה הן?‬
‫ג'וליה, אם את שומעת אותי,‬ ‫לפחות תספרי לי מי אנחנו.‬
‫ולמה אנחנו כאן.‬
‫השאלה הקדמונית,‬
‫"מי אנחנו?"‬
‫הגיע הזמן, מילה.‬
‫כן, דוקטור.‬
‫פרויקט טריפטיכון, שלב ראשון,‬
‫יום 62.‬
‫מה זה החרא הזה?‬
‫אם ההשערות של ד"ר סקינר נכונות,‬
‫ההטבעה בין הנבדקות התגבשה‬
‫וכעת הגיע הזמן לזרוע בהן‬
‫חרדת פרידה.‬
‫לא!‬
‫- תמרה סנצ'ז -‬
‫הגיע הזמן לצעד השלישי‬
‫בתוכנית הגמילה שלך‬
‫שממנו חששת כל כך, רבקה.‬
‫אנחנו מעניקים את חיינו ואת כוח הרצון שלנו‬
‫לכוח עליון.‬
‫האם אי פעם תהיתן‬ ‫איך זה שבכל כך הרבה מיתולוגיות‬
‫היצור קם על יוצרו?‬
‫למשל, פרומתאוס,‬
‫אדם וחווה,‬
‫המפלצת של ד"ר פרנקנשטיין.‬
‫על מה את מדברת, חתיכת פסיכופתית?‬
‫פסיכופתית?‬
‫זו הבעיה בפסיכולוגיה מקוונת.‬
‫כל אידיוט חסר אחריות עם מחשב‬
‫מרגיש שהוא מוסמך לגבש אבחנות.‬
‫הבנתי.‬
‫גילמת את אלוהים, ואנחנו היינו היצורים שלך.‬
‫מה הקטע?‬
‫אנחנו שיבוטים או מה?‬
‫רבקה,‬
‫תסבירי לאחותך.‬
‫אני מניחה שזה קשור לניסוי של ד"ר מאייר.‬
‫עבדת איתו.‬
‫לא, יקירתי.‬
‫אני פועלת רק בשירות המדע.‬
‫מאייר לא היה אמיץ מספיק‬
‫להמשיך במחקר שלו.‬
‫כשהעיתונות גילתה‬
‫מה עמד מאחורי‬ ‫הניסויים שלו עם תאומים ושלישיות,‬
‫מאייר קבר את המחקר שלו‬ ‫כדי שלא ימצא את עצמו בכלא.‬
‫לכן החלטתי להמשיך בפרויקט.‬
‫לבדי,‬
‫אבל בסביבה נוחה יותר.‬
‫במקסיקו,‬
‫פגשתי את האיש שיפרוש עליי את חסותו‬
‫ויאפשר לי להיות אחראית‬
‫על מחלקת המחקר הפסיכיאטרי‬
‫בבית החולים בבעלותו שנחנך לאחרונה.‬
‫ד"ר ברנרדו סאנז.‬
‫מה משמעותי יותר בתהליך עיצוב האישיות,‬
‫הגנטיקה או הסביבה?‬
‫זו השאלה הגדולה שיש לענות עליה.‬
‫אני מניחה שכאן אנחנו נכנסות לתמונה.‬
‫נכון.‬
‫נזקקתי לנבדקים בעלי מאפיינים גנטיים זהים,‬
‫אבל כאלה שגדלו‬ ‫בסביבות משפחתיות וסוציו-אקונומיות שונות.‬
‫ענייה, עשירה ומהמעמד הבינוני.‬
‫קנית אותנו, גנבת אותנו או מה?‬
‫לא היה צורך בכך.‬
‫היו לי שני יתרונות בהשוואה למאייר‬
‫שלא היו לו בשנות השישים.‬
‫הראשון היה טמון בעובדה‬
‫שהפריה חוץ גופית‬
‫התקדמה מספיק‬
‫כדי לאפשר הפריה של עוברים זהים במעבדה.‬
‫כמובן שהיו כמה ניסיונות כושלים.‬
‫עד שהצלחתי‬
‫בפעם הראשונה אי פעם,‬
‫להשתיל ברחם פונדקאי‬
‫שלישייה זהה בעזרת הפריה חוץ גופית.‬
‫ברחם פונדקאי?‬
‫באימא שלי?‬
‫לא, זה היה חלק מהתעתוע שיצרתי עבורכן.‬
‫אימא שלך קיבלה תשלום חודשי‬
‫כדי שתגדל אותך כאילו היית בתה.‬
‫מה עם הביציות?‬
‫מי האימא הביולוגית שלנו?‬
‫הרגת אותה או מה?‬
‫אני אישה,‬
‫וזה היתרון השני‬
‫שהיה לי על פני מאייר.‬
‫את?‬
‫לעזאזל!‬
‫- אס-1 -‬
‫מה העניין?‬
‫שינוי בתוכניות.‬
‫אאוחניו איתי.‬
‫דיברתי עם קולגה,‬
‫הוא יחכה לנו שם למקרה שנצטרך גיבוי.‬
‫בסדר.‬
‫הלו?‬
‫הומברטו, אני יודעת שהבטחתי‬ ‫לא להתקשר אליך, אבל…‬
‫מה קרה?‬
‫ירדו לי המים.‬
‫והצירים נעשים תכופים יותר…‬
‫תכופים יותר וחזקים יותר.‬
‫זה מצב מסובך.‬ ‫אימא שלך צריכה לקחת אותך לבית החולים.‬
‫כן, אימא שלי איתי, אני צריכה שתבוא.‬
‫אוי!‬
‫סעו לבית החולים. אגיע לשם ברגע שאוכל.‬
‫שוב את מדברת עם האידיוט הזה?‬
‫אוי, אימא.‬ ‫-תניחי את הטלפון ובואי ניסע.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫זה כאן?‬
‫אמרת לנסוע לטרס קרוסס.‬
‫לא, לא עברנו ליד האחוזה.‬ ‫-דווקא כן, לא שמת לב.‬
‫לא, תעצור.‬
‫אנחנו צריכים לחזור.‬
‫תעצור ובוא נחזור!‬
‫אמרתי לך לעצור!‬
‫- מריפר -‬
‫תנשמי.‬
‫אל תתעקשי.‬ ‫-מריפר.‬
‫יש לך פתיחה של עשרה ס"מ. היא יוצאת.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-תעצור! תעזוב את הטלפון!‬
‫הומברטו!‬
‫מה זה?‬ ‫-איפה אתה?‬
‫אני בדרך, מותק!‬
‫התינוקת יוצאת.‬ ‫-לא!‬
‫לא!‬ ‫-היא יוצאת, הומברטו!‬
‫אתה משוגע!‬
‫תעזוב אותי, מניאק!‬
‫תעזוב אותי!‬
‫שום דבר בחיים שלכן לא היה מקרי.‬
‫שלושתכן הייתן במעקב‬
‫מאז שהייתן ילדות בתואנות שונות.‬
‫לשלושתכן היה חבר פסיכולוג‬
‫כשהייתן נערות.‬
‫אם תסתכלו על החיים שלכן,‬
‫תראו שתמיד היו אנשים קרובים לכן שצפו בכן.‬
‫הומברטו.‬
‫הומברטו צפה בי?‬
‫פואנטס, בואי.‬ ‫-מה אתה עושה כאן?‬
‫אתה עוקב אחריי?‬
‫התיק סגור.‬
‫בוקר טוב.‬
‫מבין כל הצופים שבחרתי,‬ ‫הומברטו היה היעיל ביותר.‬
‫הוא נדרש להיות עד‬‫,‬
‫ובשלב מסוים‬
‫לעודד את השתיינות שלך.‬
‫וגם את תהליך ההתמוטטות שלך.‬
‫שלמרבה הפלא, חפפה לזו של אליידה.‬
‫וגם לזו של תמרה.‬
‫כאילו תיאמתן ביניכן‬
‫ששלושתכן תתמוטטו באותו זמן‬ ‫באותו ערב בדצמבר.‬
‫כאשר אליידה הייתה איכשהו‬
‫מעין אנטנה‬
‫לשריפות שהצתתן.‬
‫אתן לא חושבות שזה נפלא‬
‫שכך זה קרה?‬
‫לא גרמת לי לשרוף שום מעבדה.‬
‫לא. וגם לא גרמתי לרבקה‬ ‫לשרוף את המסחרית של המאהב שלה.‬
‫יש דברים מחוץ לשליטתי.‬
‫מאמינים קוראים לזה "רצון חופשי".‬
‫ובאילו דברים שלטת?‬
‫מות הילד של אליידה?‬
‫לא.‬
‫הלידה של אלכס והמוות שלו‬
‫לא היו חלק מתוכנית הניסוי.‬
‫מה לגבי המוות של האבות שלנו?‬
‫הם מתו בהפרש של כמה ימים זה מזה.‬
‫המוות המשולש הזה היה חלק מתוכנית הניסוי?‬
‫מותו של אביה של אליידה‬
‫היה הכרחי, כן.‬
‫פדריקו גילה על הניסוי‬
‫ונאלצנו לפעול בחיפזון.‬
‫ואבא שלי?‬
‫ואימא של תמרה? גם הם גילו?‬
‫לא.‬
‫אבל היה הכרחי לשמור על התאמה בין המשתנים.‬
‫ואם אליידה הייתה יתומה,‬
‫שתיכן הייתן צריכות לעבור את אותה חוויה,‬
‫כדי שהניסוי לא ירד לטמיון.‬
‫כלבה מזוינת!‬
‫ההתפרצויות הרגשיות שלך‬ ‫יכולות להוביל רק לדבר אחד, רבקה.‬
‫ואת יודעת מה הפתרון להן.‬
‫קדימה, שתייה היא הדבר היחיד שירגיע‬
‫את האימפוטנציה ואת הזעם שאת מרגישה.‬
‫לא, בקה!‬
‫זה בדיוק מה שהכלבה הזאת רוצה. לא!‬
‫אליידה תפסה אותך.‬
‫ואת…‬
‫את זו שגרמה להתקף הפסיכוטי שלה.‬
‫הייתי חייבת.‬
‫הייתי חייבת להגן עליה מעצמה.‬
‫לולא אאוחניו המטומטם,‬
‫היינו מצליחים להימנע‬
‫מהמצב המצער שבו נפגשתן לראשונה.‬
‫אליידה לא רצתה להרוג אותך.‬
‫לכן היא התקשרה לתקשורת.‬ ‫היא רצתה לחשוף אותך.‬
‫התרופה יצרה תגובה פרדוקסלית.‬
‫היא הגיעה למשרד שלי‬
‫במצב פסיכוטי מובהק.‬
‫לרגע חשבתי ששתינו נמות.‬
‫את תספרי להם את כל האמת.‬
‫תאמיני או לא,‬ ‫יש לך יותר כוח עליי מאשר לי עלייך.‬
‫ניצחת.‬
‫הגיע הזמן שאת,‬
‫תמרה,‬
‫ורבקה תהיו חופשיות.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני אספר את כל האמת.‬
‫כדי שתוכלו להתחיל מחדש.‬
‫ניסיתי להגן עליה.‬
‫אפילו סיכנתי את חיי.‬
‫אבל בכל מקרה,‬
‫זה מה‬
‫שאימא עושה‬
‫למען ילדיה, נכון?‬
‫אימא בתחת שלי!‬
‫בגלל זה הרגת אותה בבית החולים?‬
‫זה מה שאת חושבת, תמרה?‬
‫שהרגתי את אליידה?‬
‫בשלב הזה‬
‫לא ברור שמטרתי איננה להרוג אתכן?‬
‫האופנוע שעקב אחריכן…‬ ‫-רוצי!‬
‫האנשים שירו על רבקה…‬
‫מעולם לא רציתי לפגוע בכן,‬
‫אלא רק להפחיד אתכן.‬
‫אליידה בחיים?‬
‫רכב הקבורה בחוץ. נבצע את ההחלפה שם.‬
‫אבל…‬
‫אאוחניו זיהה את הגופה שלה.‬
‫אאוחניו ראה את אליידה‬
‫כאשר היא הייתה משותקת בהשפעת תרופות.‬
‫- סילביה מרטינז, בת 35 -‬
‫הגופה שנשרפה הייתה של עבריינית‬
‫שהומברטו הוציא מחדר המתים של המשטרה.‬
‫זו שהתחזתה למטופלת שלי.‬
‫סילביה מרטינז.‬
‫איפה אליידה? מה עשית לה?‬
‫אליידה, בדיוק כמוכן,‬
‫מוכנה לשלב הבא של הניסוי.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אליידה כאן?‬
‫מילה,‬
‫תראי להן את אחותן.‬
‫דוקטור, היא איננה. היא נעלמה.‬
‫מה קורה?‬
‫תמרה, בואי!‬
‫אני אטפל בזה, חכי.‬
‫באמת? את מתכוונת לשתות עכשיו?‬
‫זה יהיה שימושי.‬
‫אליידה…‬
‫אליידה, את לא יכולה להתחבא ממני.‬
‫את חושבת שהיא גרמה להפסקת החשמל?‬
‫אני לא יודעת, אבל אנחנו נגלה.‬
‫תחפשו בשטח המתחם, היא לא הספיקה להתרחק.‬
‫כן, גברתי.‬
‫הכנת פעם קוקטייל מולוטוב?‬
‫ברור.‬
‫זאת אני.‬
‫זו הייתה היא, דוקטור. היא גרמה לקצר.‬
‫דלתות המרתף נפתחו.‬
‫בואי.‬
‫תזרקי את האקדח!‬
‫תזרקי את האקדח, לעזאזל!‬ ‫-תירגעי.‬
‫תירגעי.‬ ‫-תזרקי את האקדח או שאהרוג אותך.‬
‫תזרקי את האקדח!‬
‫תירגעי!‬
‫בקה!‬
‫לעזאזל!‬
‫תעצרי!‬
‫שמונים ושש.‬
‫שמונים וחמש.‬
‫שמונים וארבע.‬
‫תראי, אליידה.‬
‫כמו שהבטחתי לך.‬
‫הנה…‬
‫האחיות שלך.‬
‫אל תכריחו אותי לעשות את זה.‬
‫כניסה ראשית, עבור.‬
‫כניסה ראשית, זאת הרופאה?‬
‫כניסה ראשית, זאת הרופאה.‬
‫זאת הרופאה.‬
‫תני גז, בקה. את לא יכולה להאיץ?‬ ‫-זה מה שאני עושה.‬
‫לא!‬
‫לא.‬ ‫-הם באים, הם מתקרבים!‬
‫הם מתקרבים אלינו, תני גז!‬
‫תני גז!‬
‫תני גז, בקה. תני גז, לעזאזל!‬ ‫-הם מתקרבים.‬
‫תבלמי!‬
‫לא, תעצרי!‬
‫רבקה.‬
‫זה אני.‬
‫איפה תמרה?‬
‫אליידה.‬
‫- זיהוי פלילי -‬
‫- משטרת מקסיקו -‬
‫הם היו שאננים.‬
‫לא יודעת, אני מנחשת.‬
‫אלוהים יודע איך מצאתי את הכוח‬
‫לקום מהמיטה ולעזוב את הבית.‬
‫ידעתי היכן ארון החשמל מהזמן ששהיתי שם.‬
‫אין לי מושג איך,‬
‫אבל גרמתי לקצר.‬
‫סליחה, אבל יש משהו שאני עדיין לא מבין.‬
‫איך ידעת שהאחיות שלך שם?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫זה פשוט קרה.‬
‫המפקד, אתה יודע משהו על הומברטו סולאנה,‬
‫מה קרה לו?‬
‫אנחנו יודעים שהרכב שלו נמצא הרוס לגמרי.‬
‫הפקד סולאנה מת בתאונה.‬
‫אליידה.‬
‫ילדתי.‬
‫גברת פואנטס.‬
‫אנחנו לא מצליחים לאתר את ד"ר ג'וליה באטיז.‬
‫יש לך מושג איפה נוכל למצוא אותה?‬
‫משהו?‬
‫לא נותר כאן אף אחד.‬
‫כולם לצאת כדי שנוכל לאבטח את המקום.‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, חבר'ה.‬
‫- זיהוי פלילי -‬
‫בבקשה!‬
‫הפושעת הזו ברחה למקום‬ ‫שבו איש לא ימצא אותה לעולם.‬
‫- ביצירה זו אין כוונה‬ ‫לתאר אירועים או בני אדם אמיתיים -‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן-קיש‬