Je čas.
JEDNOROŽČÍ AKADEMIE
Hodná holka.
Tudy. Jedeme.
Poslední skok. Ať je pořádný.
Ty jo.
Máma zešílí, až zjistí, žes s Mary Lou odjela z ranče.
Myslím, když říkala:
„Ať tě ani nenapadne odjet z ranče.“
Naštěstí to máma nemusí zjistit.
Dělá večeři, a víš, že při lasagních má vždy nervy.
Jo. Objednala jsem pizzu.
Kterou odnesu dovnitř.
Ahoj, mami.
Žádné ahoj. Kolikrát jsem ti říkala, že nemáš odjíždět z ranče?
Potřebovala si protáhnout nohy. Jely jsme po stezce. Jako s tátou.
Jen se tě snažím chránit.
Jezdím dobře, mami. Nemusíš se o mě bát.
Fakt? Minulý týden jsi vyjela v bouři, abys chytila zaběhlé kuře.
A předtím ses honila s býkem.
Pravda.
Proč nemůžeš dělat typické, ne-nebezpečné teenagerské věci?
Najdi si kamarády, běžte do kina, přespávejte u sebe.
Kamarádi se přeceňují.
Jsem spíš samotářka milující dobrodružství a přivádějící matku k šílenství.
To máš pravdu.
- A to vyplížení? - Mám zaracha?
- Jo. - To mi došlo.
Ránko, tati.
Otevřu!
Haló?
SOFIE
Pospěš, jestli chceš palačinku. Všechny je sní.
- Co to je? - Já nevím.
„S potěšením vás zveme na Žejdnorožčí akademii,
špičkovou školu pro nadějné jezdce.“
Škola, kde budu celý den jezdit?
Vypadá to úžasně. Můžu jet?
Dostanu její pokoj?
Co tvoje škola tady?
Nemůžu si tam brát koně. A nikomu bych nechyběla.
Mně bys chyběla. A Marcovi taky.
Nový pokojíček by tu bolest utišil.
Půjdu si dojíst ty palačinky.
Vím, že máš o mě strach, ale já vím, že bych měla jet.
Promiň, není to dobrý nápad.
Co? Jako fakt?
Je to jezdecká akademie. Můj sen! Táta by chtěl, abych jela.
- Kdyby tu byl… - Ale není.
Naše rodina už ztratila dost.
Nechci, abys odešla, Sofie.
Snad jsem ti včera nezavařila.
Máma nechápe, jak potřebujeme jezdit.
Pamatuješ na jízdy s tátou?
Říkával, že jsem předurčena k něčemu výjimečnému.
Kéž bych věděla, co myslel.
Nemáš někdy pocit, že musí existovat víc?
Že v tobě je něco, co chce ven?
Ty taky, co?
Kdo po něčem touží, tak ledaco zkusí,
jen upřímně měl by si říct,
Když osud mě čeká, tak jet za ním musím, hned vyjedu neznámu vstříc.
Já chci něco víc!
Jen o trochu víc.
Znám nazpaměť z bájí ty příběhy krásné,
kdy dobro vždy zachrání svět.
I pod nebem z hvězd
je mi nad slunce jasné, že budu dál muset jet.
Když chci něco víc.
Já chci něco víc.
Obavy své už nevnímám.
Jsem upřímná, přání své neskrývám.
Cválám dál k neznámým tmám.
Bez víry nikdo nic nezmění, vede mě k cíli.
Vím, zvláštně to zní.
Dnes nejdu spát a stále sním.
Kam jít, snad vím.
Snad přijde ta chvíle, kdy svět se promění.
Já chci něco víc.
Chci něco víc.
Obavy své už nevnímám.
Jsem upřímná, přání své neskrývám.
Cválám dál k neznámým tmám.
Píseň má stále zní.
Zatím změny se nedějí.
A přesto věřím svým nadějím.
Ahoj.
Taky mi chybí.
Nemůžu uvěřit, že už je to pět let.
Byl by rád, že nosíš jeho řetízek.
Bylas jeho zářící hvězda.
A smál by se, že nosíš jeho košili,
ale už potřebuje vyprat.
S ním jsem si na koni myslela, že zvládnu cokoli.
Jako bych měla na dosah celý svět.
Někdy to chci jen cítit znovu.
Měl tě moc rád, Sofie.
Přál si pro tebe tolik.
Říkal mi, že jsi předurčena k něčemu výjimečnému.
Moc mi ho připomínáš.
Víš, že taky byl na jezdecké akademii?
Fakt? Počkej.
Jak jako „taky“?
Dobře se vyspi. Zítra musíme balit, protože odjíždíš na novou školu.
Děkuju.
Jsme tady.
Můj odvoz!
Tvůj školní autobus je loď?
Ty se máš!
Budeš nám chybět, Sofie.
Tak volej. Často.
Slibuju.
Je na tobě mámu trochu pozlobit, když budu pryč.
Čau!
Díky za odvoz. Jsem So…
Slyšela jsem o autech bez řidiče, ale lodě bez kapitána?
To bude nóbl akademie.
Co se to děje?
Co je to za školu?
Tak jo, Sofie. Usnula jsi a tohle je jen sen.
Ahoj!
Není to sen. Ale je to vážně snový den!
Sluníčko a svěží vánek. Byla to příjemná jízda?
Super. Díky.
Ale mám otázku.
Kde jsem? Kdo jsi? A kdy vynalezli létající lodě?
Panečku! To je hodin.
Pojď za mnou, prosím.
Hej.
Jsem Kapradinus. Vítej.
Pardon.
My Prcci pomáháme s každodenními úkony na akademii už po generace.
Prcci? Co… Pardon.
Počkej!
Hele, Kapradine, asi mi vybouchne mozek.
Mám být na jezdecké akademii. Koně, stáje.
Mám tu pozvánku. „S potěšením vás zveme na…
Jednorožčí akademii?“
Pojď, seznámení se školou za chvilku začne.
Promiň. Jednorožci?
Ne. To určitě.
Chápu! Jsi jeden z těch blázínků,
co celý život věří, že žádná magie ani jednorožci neexistují.
Protože neexistují.
Ještě začni tvrdit, že Prcci nemají dvě levé nohy.
Počkej. Mají?
O tomhle místě ani muk.
Ale magie je skutečná. A Ostrov jednorožců je jejím zdrojem.
Pardon.
Parádní košile.
Je to jedna z mých 19 nej barev.
Jsem Ava. Moc mě těší!
Jo.
Já jsem Sofie.
Miluju jednorožce odjakživa.
Věřila bys, že tu vážně jsme?
Ne. Nemůžu uvěřit ničemu.
Ty nemáš dědictví.
Chodili sem bráchové, když jsem dostala pozvánku, vše mi řekli.
Musíš z toho být fakt mimo.
Jen trochu.
To jsou jednorožci.
Opravdoví jednorožci?
Vítejte na Jednorožčí akademii.
Štípni mě.
V tak důležitý den by to mělo být slavnostnější. Že, Ethero?
To je lepší.
Jsem paní Prvosenková, ředitelka Jednorožčí akademie.
A tohle je Ostrov jednorožců.
Veškerá magie světa pochází odsud.
A jednorožci jsou její ochránci,
jediní tvorové, kteří ostrov ochrání před nebezpečím.
Byli jste pozvání, abyste se připojili k dlouhé linii jednorožčích jezdců.
Takovou akademii jsem nečekala.
Někteří z vás byli vybráni pro své mimořádné schopnosti a talent.
Jiní jdou ve stopách příbuzného, který byl taky jednorožčím jezdcem.
Všichni si můžete s jednorožcem utvořit pouto.
Zabydlete se. Zítra všechno začne.
- Paráda! - Chápete to?
Je to tu…
Neuvěřitelné!
Noví studenti, pojďte sem pro rozdělení.
Víly osudu vám vyberou vhodný drahokam.
Pokračujte na danou kolej.
Obě jsme v Safírové koleji. Je to osud. Určitě budeme nejky.
Vlasy! Hashtag „Život snů“. Hashtag „Počkat, je to sen?“
Hashtag „Pomoc. Uvězněn ve snu.“
No fakt, vidíte to?
Přísahu mlčenlivosti tu bereme velmi vážně, pane Carmichaeli.
Jasně. Chápu. Zamykám pusu.
Jen ze zvědavosti, pozvali jste mě pro mou jízdu na krosce,
nebo pro legendární humor?
Asi to budou ty krosky.
Hej, jestli sis nevšimla, jsou tu lidi.
- Kdo je to? - To je Valentina.
Ta má super dědictví.
Její příbuzní Jednorožcí akademii založili.
Furiová je její teta, ta učitelka.
Valentina je na akademii jako královna.
Není zvyklá, že se jí někdo staví.
Tady zvládnu žít.
Hezký. Snad mám pokoj u ledničky.
Je tu úžasná energie.
Jaká je teď?
Super. To bude zábava.
Potřebuju knihovnu.
Jezdecká akademie mi přišla zvláštní, když jsem nikdy nejezdila.
Tušila jsem, že to bude tajná škola. Vládní věc?
Luštění kódů, stavba raket. Ale jednorožci a magie? Šílené!
Aspoň nejsem jediná.
Já jsem Ava. Tohle je Sofie.
Jsem Layla.
Tak jo, jdu vybalovat, všechno uspořádat a znovu přeskládat.
Ahoj. Jsme spolubydlící?
Já bydlím sama.
Je to můj pokoj?
Ne!
Tolik knih!
Čau, kámo. Jsem Isabel.
Působivé.
Sotva rozcvička.
- Co ty, spolubydlo? Cvičíš? - Počítá se rychločtení?
Hele, tohle budeš dělat pořád?
Ne. Jen pár hodin od pěti ráno,
ale ne každý den.
Super.
Jindy dělám kickbox.
„Třpytokniha; průvodce Ostrovem jednorožců.“
Může se někdo zamilovat do knihy? Já se zamilovala.
Zdobí nám pokoje na míru a…
Je to tady fakt neskutečné!
Moc se mi to líbí!
Koukej na to!
Úžasné!
Květiny? Ne, to nebude můj pokoj.
Je to dokonalé.
Tati, už jsem asi našla tu výjimečnost.
Student, který je za tohle zodpovědný, ponese následky.
Co to bylo?
Pardon. Když se máme stát hrdiny ostrova, čtu si o nějakých padouších.
Takže to tu není samé cukrlátko a duha?
Ne.
Jsou tu ledoví skřeti, bažinavci a taky stříbrnohorští kyklopové.
Dlouhý seznam.
Jsou z ostrovního království Grimórie,
což je domov nějaké chmurné magie.
Kdo to je?
Havranice, královna Grimórie.
Vím, že to není skutečné, ale děsí mě.
Téměř ovládla Ostrov jednorožců.
Ale statečný jednorožčí jezdec ji porazil a uvěznil ji v cele věčnosti.
A Grimórie zmizela.
Rozhodně ne jen cukrlátka a duhy.
Beruška!
Nech toho. To jsem já.
Mám zprávu pro naši královnu.
Je čas.
Ale, ale, to ráda slyším.
Dobré ráno, studenti.
A vítejte v lese Divů,
kde se potulují jednorožci ostrova.
A dnes zjistíte,
jestli je jeden z těch jednorožců předurčen stát se vaším.
Právě včas.
Pokud najdete jednorožce, který je vám předurčen,
víla osudu se rozzáří.
Když si najdete jednorožce,
odpoledne dostanete U Začarovaného průchodu uniformu.
Když ho nenajdete,
tak není vaším osudem stát se jezdcem a pojedete domů.
Nebojte se. Jen následujte své srdce, jestli vás za jednorožcem dovede.
A nezapomeňte, že při hledání jednorožce
nesmíte překročit Třpytivou kamennou zeď.
- Poslední kupuje oběd. - Jídlo je tu zdarma, ale jak chceš.
Váš osud čeká. Hodně štěstí.
Rychle! Poběžte!
- Už se těším na naše jednorožce. - Jestli si je najdeme.
Jo. Hlavně žádný stres.
Najdeme si jednorožce.
Rychlý, svalnatý, silný.
Jo. Našla jsem svého…
Můj jednorožec?
Vypadá to, že jsme tým.
Gratuluju vám.
Co? To musí být nějaký omyl.
Když není tenhle můj, tak…
Kámo.
Jednorožec se smyslem pro humor?
Jo!
Tygří lilie.
Prosím, rozzař se.
Tak moc mě těší!
Uvidíme se pak, jo?
Jo. Určitě si najdu jednorožce už každou chvíli.
Divoký. To se mi líbí.
To zvládneš, Sofie. Jen potřebuješ lepší…
výhled.
Tohle asi bude Třpytivá kamenná zeď.
Nemáme za ni chodit, ale tohle je nouzová chvíle v hledání.
Jestli mám bojovat se zlem, určitě to za hranicí zvládnu.
To ne!
Dokázala jsem to. Našla jsem svého…
Hej, kam to jdeš?
Počkej.
Když se víla osudu rozzáří, jsi můj.
A prý je to osud.
Fajn. Možná mě potřebuješ jen poznat.
Jsem Sofie. Sofie Mendozová.
Bydlím na ranči v severní Kalifornii. Mám brášku. Miluju pizzu a…
Líbí se ti? Prý ji nosím moc často.
Takže do toho jdeme?
Jo!
Miluju koně a koně a jednorožci jsou podobní.
Takže si celkem věřím, že…
Šlápla jsem do jednorožčího bobku.
- Všichni asi jednorožce nenašli. - Neboj.
Ještě neodcházím.
- Jo! - Paráda!
Super!
Jak mi vysvětlíte tohle?
List ze spletitého stromu.
Měli jste zakázáno překročit zeď.
Ale já…
Doma možná porušujete pravidla, slečno Mendozová,
ale tady je bereme vážně.
Tohle je důvod pro vyloučení.
Ne!
Běžte na kolej a sbalte se.
Mrzí mě to.
Co mě to napadlo?
Já? Jednorožčí jezdec?
To je můj táta!
Ano, to je.
Paní Prvosenková. Nerozumím tomu.
Táta byl jednorožčí jezdec?
- Jeden z nejlepších. - Proč mi to neřekl?
Nesměl. Ale řekl nám o tobě.
Jako ostatní jednorožčí jezdci i on dokončil akademii a stal se
výjimečným ochráncem Ostrova jednorožců.
Odešel za rodinou, ale když jsme ho potřebovali, vrátil se.
Před pěti lety,
když byl ostrov ve velkém nebezpečí,
vrátil se, aby bojoval s Havranicí.
Ne!
V té Třpytoknize to byl on! Mysleli jsme, že měl nehodu.
Tvůj otec se obětoval, aby zachránil tento ostrov,
a uvěznil Havranici v cele věčnosti.
Byl neskutečně odvážný, Sofie.
- Jednorožec, kterého jsem našla… - Patřil tvému otci.
Jmenuje se Polárka.
Polárka?
Znala jsi tátu?
Taky ti chybí, že?
Když jednorožec ztratí svého jezdce,
bohužel přijde i o svou magii.
Já jí mám magii navrátit?
Osud je někdy záhadný, Sofie.
Dnes jsi porušila pravidlo.
Ale zasloužíš si druhou šanci.
Věřím, že teď budeš na pravidla dbát víc.
Řekni mi, že můžeš zůstat.
- Jo! - Jo!
Udělali jste další krok k tomu, abyste se stali jednorožčími jezdci.
Víly osudu pojmenují vaše jednorožce a dají vám uniformy.
Ava a Květka.
Layla a Vločka.
Rory a Bouřka.
Isabel a Potok.
Jo!
Valentina a Uhlík.
Sofie a Polárka.
- Nádhera. - Jo.
To jsou velmi netradiční uniformy.
Zdá se, že víly osudu mají pocit, že tahle třída bude velmi osobitá.
- Hustý. - To by šlo.
Trošku jiná stodola, než znám.
Kouzelná voda z Hvězdného jezera
udrží vaše jednorožce v té nejlepší magické kondici.
A je tu tolik nebeských bobulí, kolik zvládnou.
Co ty na to?
Jako můj řetízek. Hezký.
Táta mi říkal zařící hvězdo.
Tak jo, odpočiň si. Zítra začne výcvik.
Sblížíme se.
Získáš zpátky magii a já budu skvělou jezdkyní jako táta.
Souhlasíš?
Nečekala jsem, že věčné uvěznění bude příjemné,
ale to, že nemůžu používat svou magii, je tak bolestně nudné.
K zemi sražená a navždy zavřená,
mám tu aspoň partu, která, co chci, vykoná.
Karmíno! Ashi! Hej, tady jsem.
- Mám malý plán. - Sem s ním.
Až dostanu se konečně ven, tak zlo rozpoutám.
Těm dlouhým rokům věznění už brzy odzvoní.
To jo!
A pak můj strašný hněv všechny lidi dohoní.
Kdo mi do zlé spílá, ten sám je nehodný.
Srovnám se zemí školní zázemí. A bude klid.
- A zvítězí. - Zlo ovládne kraj.
To s jistotou vím.
Až zvítězím.
Svět hodných tvář svou promění.
Zlo se pomstí zlem a slabý lid pak vymizí.
- Jo! - Dobré mravy?
K smíchu. Ty změny nečiní.
Dějiny tvoří ti zákeřní, ti zrádní a zločinní.
Ona je skvělá.
V hlavě jasno mám, sílu neztratím.
Kdo Havranici spoutá, ten za svou chybu draze zaplatí.
- To jo! - Máte strach? Utíkejte zpátky.
- Zpátky. - Nic vás nespasí
před vším zlým.
- Až zvítězím. - Zlo ovládne kraj.
To s jistotou vím.
Až zvítězím.
Svět hodných tvář svou promění.
Zlo se pomstí zlem. Řád vymizí.
Až zvítězím.
Z té nudy chytám téměř šok,
vymýšlím tu každý krok.
- Jo. - A věřte, že co dělat dobře vím.
- To vím! - To vím!
- Až zvítězím! - Až zvítězím!
Víte, co potřebuju. Běžte pro to.
Tak už se ví, že jsem dcerou toho, kdo porazil Havranici.
Je to úžasné.
Jako bys jela v jeho šlépějích.
Tvůj táta je možná hrdina, ale ty? To si nemyslím.
Zdá se, že tu někdo žárlí.
Nazdárek, Safíry.
Připravení si trochu užít?
Jsem paní Divolesová a tohle je Rush.
Gratuluji k nalezení jednorožců.
Ale abyste mohli zůstat, musíte si vytvořit pouto.
A prvním krokem je naučit se jezdit.
Někteří zelenáči jsou možná nervózní, ale je důležité…
Zůstat v klidu. Jednorožci to cítí.
Přesně tak, Laylo.
Až budete chtít nasednout…
Chytit otěže, vyskočit a pomalu dosednout.
Celou noc si četla Třpytoknihu, že jo?
Co kdybychom to rozjeli a zkusili to?
Jo!
Díky. Ale umím nasednout.
Začněte lehkým klusem, hezky pomalu.
Dobře. Hezky…
pomalu!
Rushi, utíkají!
Pomozte mi někdo!
To nešlo podle Třpytoknihy.
To zvládneme. Jedeme.
Začíná s tebou na dětském.
Vím, že táta byl skvělý a mě máš za začátečnici,
ale věř mi. Jezdím dobře.
Slyšelas to?
Pojeď. Podíváme se.
Mám být jednorožčím jezdcem.
Chránit ostrov, zachraňovat magii celého světa.
No dobře. Chápu.
Propásli jsme to.
Jak věděla, že tu jsme?
Asi tě cítila.
Voním pižmem.
Vítejte v Péči o jednorožce.
Já jsem paní Rozmarýnová a tohle je Rapsodie.
- Kapradine? - Rozkaz.
Kartáč pro péči a šmrnc.
A třpytkomýdlo pro třpytivou čistotu.
Polárko, budeš čistší než kdykoli jindy.
Co?
Zvládnu to.
Hej!
Používá se jen jedna kapka třpytkomýdla.
Nekoukej na mě tak.
Dvojčata!
Asi se to děje!
Rostlinná magie.
- Gratuluji, Avo! - Díky.
Určitě si s Polárkou vytvoříte pouto další!
Nebojím se.
Máme celý týden.
První týden výcviku jde skvěle
všem kromě nás.
Mám pocit, že mi nevěříš.
Když si nevytvoříme pouto, pošlou mě domů.
Všichni zachovejte klid.
To jsou chlupáčci. Je těžké je chytit.
Do toho, Potoku.
Chytím toho druhého.
To je naše šance. Jedeme.
Tak jo, kámo. Jsi jednorožec. Silný a mocný jednorožec.
Vím, že ještě nemáš magii, ale tohle zvládneme.
Jo!
Jo. Můj jednorožec je úžasný.
Běž, Polárko.
Jo, Uhlíku! Dokázali jsme to! Bodejť.
Poslední vílí loď odplouvá v šest.
Začni balit.
Máme v tom být společně.
Co se stalo? Nechceš svou magii?
Když jsem tě našla, měla jsem to za šanci, jak u sebe mít kousek táty.
Ale víla se asi spletla. Nestojím ti za vytvoření pouta.
Jak si máme vytvořit pouto, když nevěří, že umím jezdit?
Myslím, že jde o víc, než jen o ježdění.
Jde o spojení, vzájemné pochopení.
Jako poznávání kamaráda?
Není divu.
S přáteli mi to moc nejde.
Moc jich nemám od té doby, co…
Od jaké doby?
S tátou jsme si byli blízcí.
Když zemřel, nechtěla jsem už cítit takovou bolest.
Sblížit se s někým a pak ho ztratit.
Tak jsem se rozhodla, že budu radši sama.
Možná to máte s Polárkou společné.
Taky ji ztráta tvého táty bolela.
A možná tě jen o to víc chrání, protože má pocit, že tátu neochránila.
Ne, že by Polárka nevěřila mně. Nevěří sobě.
- Polárko? - Slyšíte?
Vyšlo to ze stájí.
Pomoc!
Kapradine.
Co se stalo?
Čistil jsem kartáče
a najednou jsem byl v sudu jako shnilé bobule.
Polárka?
- Sofie. - Ach ne.
- Kde je Polárka? - Mrzí mě to. Vzali ji.
- Jak to myslíš? - Byla to víla temnoty a obr.
Unesli ji.
Kapradine, vzpomeň si. Říkali něco?
- Kam ji odvedli? - Stalo se to tak rychle.
Myslím, že se zmiňovali o dlouhé cestě do Krystalových jeskyní.
Sofie, tam je Havranice!
Musím zachránit Polárku!
Půjdu s tebou.
Teď je vhodné porušit pravidla.
Řekni to paní Prvosenkové!
Jistě, hned.
Podle Třpytoknihy je to Fénixův most.
Krystalové jeskyně jsou za ním.
Jednorožci, chlupatí zajíčci, růžové třpytivé věci.
V pohodě?
Jen se bojím výšek, tak myslím na hezké věci.
Třpytky. Kůzlátka v pyžamech.
Zpátky!
Díky za záchranu.
Mysli na hezké vě…
Není od vás hezký, že jste se vyplížily beze mě!
Rory!
Lumpárny jsou moje druhé jméno.
Vlastně Lolliver. Divný, já vím.
Můžeme o tom mluvit, až nebudeme viset?
Hodila by se pomoc.
Tak jo. Musíme být za hrdiny. Jdeš do toho?
Je to daleko, to nepřeskočíš.
Bude to jako skákat double na krosce. Aspoň doufám.
Zvládneš to. Vím, že jo.
To je ono. Ještě kousek.
Dokázalas to!
Magie počasí? Jsi lepší, než jsem myslel.
- Rory! - Rory!
Udeř do stromu.
Pozor!
Zhoupněme se ke stromu.
- Jste v pořádku? - Jo.
Jo!
Zdarec. Jak je?
- Díky! - Není zač.
To bylo úžasné.
Jen se ti libí má bouřková magie.
Krystalové jeskyně jsou tamhle.
Netušils, že ten strom spadne tak dobře, že?
Vůbec. Překvapilo mě to.
Myslím, že jsme tady.
Jedeme.
Hezký uvítání.
- Takže jedeme? - Jo!
Skvělá práce.
Pozor!
Podívejte.
Polárko.
Nazdar.
To je ale snový den.
Kde je paní Prvosenková?
Rozhodl jsem se jí to neříkat.
Naše návštěva je tu!
- Ne, kámo. - Počkat. Ty jsi s Havranicí?
Cítím se hrozně, ale když se mi naskytla ta příležitost,
řekl jsem si, že mám možná na víc než čištění štětců a sběr nebeský bobulí.
Hej!
Ashi, jsou tvoji.
Vylezte, ať jste kdekoli.
Sakryš. Pomoc!
Musí tu být něco, co pomůže. Nevím, co mám dělat.
Tak jo, žádná Třpytokniha.
Ježdění mi moc nejde, jestli sis nevšimla. Ale zkusím to.
Moc to klouže!
Co je to za hluk?
To snad ne!
Vydržte! Už jedeme!
Do toho. Nesmíme zpomalit.
Vytvoření pouta je naživo mnohem lepší.
Tahle jízda se mi nelíbí.
- Jo! - My žijeme!
Laylo!
Jedem.
Tady je, Vaše Magnificence.
Nic mi není. Ublížili ti?
Jak roztomilé, až je mi z toho špatně.
- Jestli Polárce ublížíš… - Tak co? Povíš to učitelce?
Nebo použiješ svou jednorožčí magii?
No jistě.
Ještě nemáte pouto.
Třesu se strachy.
Máš oči po otci, Sofie.
Ano. Pamatuju si na něj moc dobře,
jednorožčí jezdec, který mě uvěznil v téhle pekelné cele.
Budete venku coby dup.
Přinesl jsem klíč, jak jsem slíbil.
- Ne. Polárko! - Ach, zlatíčko.
Vzít ti mazlíčka byl jen způsob, jak tě sem dostat, abys mi přinesla klíč.
Ne. To je moje!
Já vím. Máš to od otce, že?
Cítila jsem tenhle okamžik na jazyku už hodně dlouho.
Svoboda je lahodná.
„Nejmocnější kouzelná stvoření.“
Ubohé.
Je čas, aby jednorožčí jezdci zaplatili za to,
že nechali mou Grimórii zmizet,
a tak jim nechám zmizet jejich vzácné jednorožce.
- Ale nejdřív… - Ne!
Polárko.
Jak jsem řekla, ubohé.
Tumáš. Vezmi si tatínkův dáreček.
Stejně je nevkusný.
Řekla bych, že to není osobní,
ale je.
Počkejte, Vaše Zlomyslnosti! A co já?
Petulo!
Polárko, co je to s tebou?
Bez tebe neodejdu.
Mrzí mě to.
Jen ses mě snažila ochránit.
Vím, jak ti táta chybí. Mně taky.
Ale neztratila jsi ho. Žije v tobě, Polárko.
Nemusíš se bát, že ztratíš mě.
Budu s tebou až do konce.
Prosím, neodcházej.
Jsi můj osud.
Ach ne. Jak se tam dostaneme?
Co?
Asi to zvládly.
Jste v pořádku. A máte pouto.
Mám takovou radost, že snad puknu.
Světelná magie. Super.
Budeme ji potřebovat,
Havranice je na svobodě a chce zničit všechny jednorožce.
To jí nedovolíme.
Jdeme na to.
Co? Nikdo nebude ubližovat jednorožcům.
Chmurná magie!
Nesmí se dostat do stájí! Zkontrolujte jednorožce.
Zamkli nás tu!
Vymažeme všechny jednorožce na tomhle nechutném ostrově.
Mně se to tu líbí.
Máš po otci i jeho otravnou vytrvalost.
- Jo! - Vedle.
Jednu obří temnou bytost zvládneme.
Zakřikla jsem to.
Asi potřebuješ pomoc.
Kéž bych mohla říct ne, ale díky.
Tři na dva? To zvládneme.
Dva mimo, jeden zbývá!
Konec hry, chmurná magie!
Víš, jak vzduch a pohyb ovlivňují zrychlení?
Ne. Ale jestli mu to nakope zadek, jdu do toho.
- Jo! - Jo!
To nevíte, že si nemáte zahrávat s ohněm?
- Pomoc? - Díky. A hezký vlasy, Sofie.
Ale pořád nejsme kámošky.
Já vím.
Fakt tě nemám ráda. A mám ráda skoro všechny.
Ty jsi ale hodňoučká.
Měla jsem říct, že jsem nemocná!
Hodňoučká, jo?
Tohle možná ochrání tebe, ale…
Ne!
Květko, ne.
Toho budeš litovat!
Jsi bláhová, jestli si myslíš, že světlo přemůže mou temnotu.
Kéž by to viděl tvůj otec.
Kéž by.
Ne.
Ne!
Bouřko, jsi v pořádku!
Sofie a Polárka to zvládly. Porazily Havranici!
S naší pomocí.
Sofie!
- To bylo šílený. - Jste fakt dobří. Na prváky.
Starší studenti nás pochválili?
Asi jo.
Blouzním, nebo má ten květináč nohy?
To je ale snový den.
Přesně tak.
Skvělá práce, jednorožčí jezdci.
Věděl jsem, že to dokážete.
Musím říct, že první ročník má obrovský potenciál.
Výborně.
Ale pamatujte, že tu máme pravidla.
Porušili jste je. Příště už to nebudeme tolerovat.
Někdy je třeba pravidla porušit.
Tak první týden tu byl super, tati.
Zvláštní. Šílený. Ale super.
Fakt bych mohla být legendární jednorožčí jezdec jako táta?
Budeš, Sofie.
V pohodě?
Asi jsem právě viděla tátu.
Následuj srdce své, vysoko nade vše.
Pouto už máš, magie září, přátelství se dál utváří.
Buď sám sebou, neskrývej nic.
Riskni to a uvidíš, že dobrodružství na tebe čeká víc.
Tak jeď!
Plň si sny. Buď volný a utíkej.
Utíkej.
Svému osudu věřit nepřestávej.
Následuj srdce své, vysoko nade vše.
Pouto už máš, magie září, přátelství se dál utváří.
Tak následuj srdce své, vysoko nade vše.
Pouto už máš, magie září, přátelství se dál utváří.
Tak následuj srdce své.
JEDNOROŽČÍ AKADEMIE
Plň si sny. Buď volný a utíkej.
Utíkej.
Svému osudu věřit nepřestávej.
Následuj srdce své, vysoko nade vše.
Pouto už máš, magie září, přátelství se dál utváří.
Tak následuj srdce své, vysoko nade vše.
Pouto už máš, magie září, přátelství se dál utváří.
- Tak následuj srdce své - Následuj srdce své.
- Vysoko nade vše. - Magie září, přátelství se utváří.
Následuj srdce své.
Překlad titulků: Beata Krenželoková