Пора.
АКАДЕМІЯ ЄДИНОРОГІВ
Молодчина.
Сюди, вперед.
Останній стрибок. Постарайся.
Знову ти за своє.
Мама тебе приб'є, як дізнається, що ти їздила за ферму.
Нагадаю тобі її слова:
«Не смій їздити з Мері Лу за ферму».
На щастя, мамі ніхто не розкаже.
Вона готує вечерю, а з лазаньєю у неї завжди проблеми.
Так і є. Тому я замовила піцу.
Я занесу її в дім.
Привіт, мамо.
Не мамкай. Скільки разів казати, що не можна кататися за фермою?
Мері Лу треба розминатися.
Ми каталися по нашій з татом стежці.
Софіє, я просто хвилююся за тебе.
Я добре їжджу, мамо. Нема чого хвилюватися.
Он як? Минулого тижня ти скакала за куркою в грозу.
-До того грала у квача з биком. -Було таке.
Ну чому тебе не цікавлять безпечні, підліткові заняття?
Завела б друзів, ходила б в кіно, на ночівлі.
Друзів переоцінюють. І я вовчиця-одиначка, що вічно шукає пригод і злить свою маму.
Це точно.
-До речі про твою втечу. -Покарана?
Ясно. Я так і подумала.
Привіт, тату.
Я відчиню.
Агов?
СОФІЯ
Поквапся, як хочеш млинців. Твій брат ненажера.
Що це?
Не знаю.
«Запрошуємо вас в академію "Єгривідон" —
провідну школу для перспективних вершників».
Школа, де весь день їздять верхи?
Очам не вірю. Можна поїду?
Можна її кімнату?
А як же твоя школа?
В неї з конем не можна. І за мною не сумуватимуть.
Я сумуватиму. І Марко теж.
Нова кімната притупила б біль.
Піду доїм млинці.
Мамо, я знаю, ти хвилюєшся, та я відчуваю, що це моє.
Не думаю, що це хороша ідея.
Що? Серйозно?
Мамо, це кінна школа. Моя мрія. Тато б мене відпустив.
-Він би… -Але тата нема!
Я достатньо втратила. Не хочу втрачати ще й тебе, Софіє.
Сподіваюся, тобі вчора не дісталося.
Мама не розуміє, що нам потрібен біг.
Пам'ятаєш поїздки з татом?
Він завжди казав, що мене чекає щось надзвичайне.
Хотіла б я знати, що саме.
У тебе буває відчуття, що тебе щось кличе?
Ніби щось всередині тебе хоче вийти на волю?
У тебе теж, га?
Світло палає в мені Все дужче і дужче
Більше не можу ним нехтувати
Воно мене тягне за горизонти У невідомі мені світи
Я хочу пізнавати
Я маю піти
Знаєте книжки Про пригоди цікаві?
Їхні історії кличуть мене
Я знаю одне
Якщо залишусь на місці Життя моє буде нудне
Я хочу пізнавати
Я готова піти
Я маю мрію про те, що може бути
Вогонь, що не дає мені заснути
В мені є світла жмути
Відчуваю, як потужний вітер змін Веде кудись мене
Так, він!
Може, це знак судьби?
Моєї долі?
І чи варто іти за цим світлом Всередині?
Я хочу зрозуміти
Хочу зрозуміти
Я маю мрію про те, що може бути
Вогонь, що не дає мені заснути
В мені є світла жмути
Ким судилося мені стати?
Світло палає в мені
Може, це прояви долі?
Привіт.
Я теж за ним сумую.
Не віриться, що минуло п'ять років.
Він би радів, що ти носиш його кулон.
Ти його яскрава зірка.
А також — що носиш його сорочку,
але за нею вже давно плаче прання.
Коли він був поряд, здавалося, що я можу все.
Що весь світ у моїх ніг.
Іноді дуже бракує цього відчуття.
Він дуже тебе любив, Софіє.
І покладав на тебе великі надії.
Він завжди казав, що тебе чекає щось надзвичайне.
Ти мені його нагадуєш.
Тато теж був у кінній академії, знала?
Справді? Чекай.
В якому сенсі «теж»?
Краще виспись.
Завтра багато пакувань, бо ти їдеш у нову школу.
Дякую.
Приїхали.
Це за мною.
Ти їдеш в школу на човні?
Пощастило.
Софіє, ми дуже скучатимемо.
Тож дзвони.
Часто.
Добре.
Поки мене не буде, маленькі капості на тобі.
Бувай!
Добрий день, я Соф…
Я чула про безпілотні машини, але безпілотні човни?
Ця академія крута.
Що за чудасія?
А це точно школа?
Ясно, Софіє. Ти задрімала, і все це стопудово сон.
Привіт!
Це не сон. Але який же сьогодні прекрасний день.
Сонце і свіженький легіт. Як ти доїхала?
Добре, дякую.
Але я маю питаннячко.
Де я? Хто ви? І коли це винайшли човни з крилами?
Йой! Час спливає!
Будь ласка, за мною.
Ей!
Я Фернакус. Ласкаво просимо.
Вибачте.
Ми, дворовики, працюємо в академії впродовж десятиліть.
Дворовики? Що… Даруйте.
Стій!
Слухай, Фернакусе, у мене мозок пухне.
Я думала, що їду в школу, де є коні, стайні.
Ось навіть лист. «Запрошуємо вас в…»
«Академію єдинорогів»?
Ходімо. Розподіл вже от-от почнеться.
Вибач. Єдинороги?
Ні. Неможливо.
А, ясно. Ти одна з тих тупадупів,
що не вірять ні в магію,
ні в єдинорогів.
Бо їх не існує.
Ти ще скажи, що у дворовиків одна ліва нога.
А в тебе їх дві?
Анічичирк про це місце.
Але магія існує, як ти і я.
А Острів єдинорогів — її джерело.
Перепрошую!
Фіолетова сорочка!
Один з 19 моїх улюблених кольорів.
Я Ейва. Приємно познайомитись.
Добре.
Я Софія.
Я зроду обожнюю єдинорогів.
Ти віриш, що ми тут?
Ні. Я нічому тут не вірю.
А, ти не спадкоємиця.
Мої брати тут вчилися, і вони розповіли мені про все.
Ти, мабуть, вся спантеличена.
Трішечки.
Це ж… єдинороги.
Справжні єдинороги?
Ласкаво просимо в Академію єдинорогів!
Ущипни мене.
Такий важливий день має виглядати святковіше. Згодна, Етеро?
Зовсім інша справа.
Я пані Першоквіт, директорка Академії єдинорогів.
А це Острів єдинорогів.
Уся світова магія походить з нього.
А оберігають її єдинороги —
єдині істоти, здатні захистити острів від небезпеки.
Вас запросили доєднатися до древнього легіону вершників єдинорогів.
Дуже нетипова кінна академія.
Частину з вас обрали за надзвичайні здібності й таланти.
Решта ж іде слідами члена сім'ї,
який був вершником до них.
Усі ви маєте потенціал споріднитися з єдинорогом.
Влаштовуйтесь. Навчання почнеться завтра.
-Круто! -Відпад!
Це місце…
Дивовижне.
Новачки, зберіться для розподілу кімнат.
Феї долі виберуть вам підхожий самоцвіт.
Ідіть до відповідного гуртожитку.
Ми обидві в Сапфіровому гуртожитку! Це доля! Ми будемо найкращими подругами.
Бум! Крута зачіска. Гештеґ «Життя мрії». Гештеґ «Може, це сон?»
Гештеґ «Рятуйте, я застряг уві сні!»
Ну серйозно, ви це бачите?
У цій школі обітницю мовчання не порушують, Кармайкле.
Добре, зрозумів. Тримаю рот на замку.
Цікаво, мене взяли завдяки моїм епічним навичкам катання на мотику
чи легендарному почуттю гумору?
Думаю, завдяки мотику.
Ей! Якщо ти не помітила, тут люди стоять.
-Хто це? -Валентина.
Вона, типу, суперспадкоємиця.
Її родичі співзаснували Академію єдинорогів.
Вчителька магії, пані Фурія, її тітка.
Валентина, по суті, тут знаменитість.
Тому вона не звикла до зауважень.
Я б тут жила.
Клас, тільки холодильника бракує.
Енергія в цій кімнаті неймовірна.
Все ще неймовірна?
Клас. Буде весело.
Бібліотеку! Терміново!
Я знала, що тут щось не те. Мене запросили з нульовим досвідом їзди.
Я думала, це елітна школа, таємний проєкт уряду.
Гакерство, ракетобудування, усе це. Але єдинороги і магія? Очманіти.
Рада, що я не одна така.
Я Ейва. Це Софія.
Я Лейла.
Ну, я піду розбирати речі, планувати і переплановувати.
О, привіт. Ми сусідки?
Я не маю сусідок.
Це моя кімната?
Ні!
Стільки книжок!
Салют, чувак. Я Ізабель.
Вражає.
Це лише розминка.
-А ти, сусідко? Тренуєшся? -Швидкочитання рахується?
Просто цікаво, ти весь час стрибаєш?
Ні. Лише пару годин о п'ятій ранку, але не щодня.
Супер.
В інші дні я займаюся кікбоксингом.
«Іскро-книга: Все про Острів єдинорогів».
Чи можна закохатися в книгу? Бо я ось закохалася.
Кімнати оформлюють під наші смаки і…
Це місце просто вау!
Я в раю!
Ого! Тільки поглянь!
Потрясно!
Квіти? Ні. Точно не моя кімната.
Ідеально.
Тату, здається, я знайшла своє надзвичайне.
Хай який учень це зробив, він понесе відповідальність.
Що це було?
Вибачте. Оскільки ми маємо стати героями,
я читаю про злодіїв.
Отже, не все тут так мило і казково?
Ні.
Тут є морозні гобліни, болотні перевертні і якісь гірські циклопи.
Список довгий.
Вони водяться в королівстві Ґриморії,
місці зародження якоїсь магії Ґрим.
Хто це?
Воронелла, королева Ґриморії.
Я знаю, це проєкція, та у мене мурахи від неї.
Вона мало не захопила острів.
Але хоробрий вершник переміг її
і замкнув у Ґратах вічності.
І Ґриморія зникла.
Це точно не мило і не казково.
Сонечко.
Годі, Еше, це я.
Я маю звістку для королеви.
Час настав.
Так-так-так, просто чудово.
Доброго ранку, учні.
Ласкаво просимо до Чарівного диво-лісу,
місця проживання острівних єдинорогів.
Сьогодні
ви дізнаєтесь, чи судилося вам отримати одного з них.
Якраз вчасно.
Якщо знайдете судженого єдинорога,
фея долі засяє яскравим сяйвом.
Ті, хто порідняться з єдинорогом,
пообіді отримають шкільну форму біля Зачарованої арки.
А ті, хто не зможуть,
означатиме, що єдиноріг їм не судився, і поїдуть додому.
Без паніки. Просто слухайте своє серце, і ви знайдете єдинорога.
Але пам'ятайте: коли шукатимете єдинорога,
не заходьте за Мерехтливу кам'яну стіну.
-Хто останній, той купує обід. -Їжа тут безплатна, але гаразд.
Ваша доля чекає вас. Удачі!
Нумо! Біжимо!
Уже хочу поріднитися з єдинорогом.
Якщо зможеш.
Ага. Взагалі не стресово.
Ми знайдемо єдинорогів.
Швидкий, сильний, енергійний.
Ага. Я знайшла свого…
Мій єдиноріг?
Схоже, тепер ми… команда.
Вітаю вас!
Що? Це якась помилка!
Якщо то не мій єдиноріг, то…
Чувак!
Єдиноріг з почуттям гумору?
Так!
Тигрові лілії.
Прошу, засяй.
Я так рада знайомству!
-Побачимося на іншому боці, добре? -Ага.
Певна, я от-от знайду свого єдинорога.
Несамовитий. Те, що треба.
Ти зможеш, Софіє. Просто потрібен кращий…
краєвид.
Гадаю, це Мерехтлива кам'яна стіна.
За неї заходити не можна, та мені терміново потрібен єдиноріг.
Колись я буду героєм, тож можу ненадовго вийти за межі.
Кепсько.
Вийшло! Я знайшла свого єдино…
Ей, ти куди?
Стій.
Сяйво феї долі значить, ми суджені.
І це, типу, доля.
Добре. Мабуть, тобі треба познайомитися зі мною.
Я Софія. Софія Мендоса.
Я живу на ранчо в Каліфорнії.
У мене є братик. Я люблю піцу і…
Подобається? Я її постійно ношу.
То ти згодна?
Так!
Я люблю коней, а коні та єдинороги досить схожі.
Тому я надто не хвилююся…
Я вступила в какаху єдинорога.
-Не всі знайшли єдинорога. -Не бійся, Вал.
Я залишаюся.
-Так! -Клас!
Супер!
Як ти це поясниш, Мендоса?
Листок з безладного дерева.
-Вам заборонили йти за Мерехтливу стіну. -Але я…
Може, у тебе вдома порушувати правила — це норма, але не в Академії єдинорогів.
Це підстава для виключення.
Ні!
Іди збирай речі.
Вибачте.
Про що я думала?
Я? Вершниця єдинорога?
Це ж мій тато.
Так і є.
Пані Першоквіт, я не розумію.
Тато був вершником єдинорога?
-Одним з найкращих. -Чому він мені не казав?
Бо не мав права. Але він розповідав нам про тебе.
Як і всі вершники єдинорогів, твій тато закінчив школу
і став видатним захисником Острова єдинорогів.
Він поїхав ростити сім'ю, але завжди вертався за потреби.
П'ять років тому,
коли острів був у жахливій небезпеці,
він приєднався до боротьби з Воронеллою.
Ні!
Це його я бачила в іскро-книзі! Ми думали, він загинув в аварії.
Твій батько пожертвував собою, щоб врятувати острів
і замкнути Воронеллу в Ґратах вічності.
Він був дуже хоробрий, Софіє.
-Суджений мені єдиноріг… -Був єдинорогом твого тата.
Її звати Дика Зірка.
Дика Зірка.
Ти знала мого тата.
Теж за ним сумуєш?
На жаль, коли єдиноріг втрачає вершника,
він також втрачає магічні сили.
І саме я поверну їй магію?
Доля химерна, Софіє.
Сьогодні ти порушила правило.
Та я дам тобі другий шанс.
Я вірю, що відтепер ти будеш уважнішою до наших правил.
Благаю, скажи, що ти залишаєшся.
Ага.
-Так! -Ура!
Ви на крок ближче до того, щоб стати вершниками єдинорога.
Феї долі дадуть вашим єдинорогам ім`я і видадуть вам форму для верхової їзди.
Ейва і Квітка.
Лейла і Крижинка.
Рорі і Гроза.
Ізабель і Бурхливий.
Так!
Валентина і Вуглик.
Софія і Дика Зірка.
-Дуже гарно. -Так.
А що сталося з традиційною формою?
Схоже, феї долі вирішили, що цей клас повен особистостей.
-Оце так хороми. -Нормас.
Мені б такі стайні додому.
Чарівна вода із Зоресяйного озера
триматиме ваших єдинорогів у найкращій формі.
І вони матимуть річний запас небесних ягід.
Як тобі, мала?
Як мій кулон. Прикольно.
У тата я була яскрава зірка.
Гаразд. Відпочинь. Завтра починається тренування.
Ми споріднимося.
Ти повернеш магію, а я стану крутою вершницею, як тато.
Як тобі план?
Я знала, що довічне ув'язнення — штука неприємна,
але неможливість користування магією мене просто добиває!
Гнию в печері я ненависній мені
Хоча б у мене є ці двоє Вони обоє накази виконують усі
Гримзле! Еше! Слухайте сюди.
Я маю план
Розкажи.
Коли вийду з цієї діри Я звоюю їхні краї
Думають, ув'язнили мене вони Назавжди
-От дурні! -Не хочу розчаровувати
Але не в цьому житті
Вони мій дім загубили Та вже очевидно мені
Ми позбудемось академії Тримаю парі
-Коли вийду з темниці -Їм усім кранти
Довіртеся мені
Коли вийду з темниці
Не жити добрій магії
Я помщусь І ви побачите усі, що це не жарти
-Так! -Добрі наміри?
Боже Це ж так старомодно
Ви знаєте, королева Ґриморії Завжди отримує своє
Скажи, вона душка?
Застрягла в клітці я, планую свою втечу
Перейшовши Воронеллі шлях Ви розпалили жахну ворожнечу
-Атож! -Дурники, біжіть назад
-Біжіть назад -У свою школку
Тікайте, ховайтеся, біжіть
-Коли вийду з темниці -Їм усім кранти
Довіртеся мені
-Коли вийду з темниці -Не жити добрій магії
Я помщусь І ви побачите усі
Коли вийду з темниці
Якщо до того не помру зі скуки Вас чекатимуть страшні муки
-Так! -Я вам влаштую пекло на землі
-І я! -І я!
-Коли вийду з темниці -Коли вийду з темниці
Ви знаєте, що мені треба. До роботи!
Схоже, те, що мій тато переміг Воронеллу,
вже не секрет.
Це ж так круто!
Ти ніби скачеш по його слідах.
Може, твій тато і герой, але ти?
Не думаю.
Схоже, дехто заздрить.
Привіт, Сапфіри!
Готові веселитися?
Я пані Праліс, а це Жвавий.
Вітаю, ви знайшли собі єдинорогів.
Та щоб лишитися в академії, ви маєте з ними поріднитися.
І перший крок — навчитися їздити верхи.
Менш досвідчені з вас будуть хвилюватися, але важливо…
Не боятися. Єдинороги все відчувають.
Саме так, Лейло. Коли будете залазити, просто…
Візьміть віжки, натягніть їх і неспішно сідайте.
Вона всю ніч читала іскро-книгу, га?
Пропоную більше не балакати, а пробувати.
Ура!
Дякую, та я вмію залазити.
Почніть зі ступи. Тихо і спокійно.
Добре. Тихо і…
спокійно!
Жвавий, у нас втікач!
Рятуйте!
Цього в іскро-книзі не було.
Ми теж зможемо. Вперед!
Ой. Вона повезла тебе в дитяче кільце.
Знаю, мій тато був крутий, і ти думаєш, я ще зелена, та повір, я можу.
Ти це чула?
Ходімо перевіримо.
Ти в курсі, що я буду вершницею єдинорога? Захищатиму острів і всю світову магію?
Гаразд.
Зрозуміла.
Ми впустили шанс.
Як вона нас засікла?
Мабуть, відчула твій штин.
Пахне мускусом.
Вітаю на уроці догляду за єдинорогом. Я пані Розмарі, а це Рапсодія.
-Фернакусе? -Уже лечу!
Дивощітка для догляду і стилю.
Вийдигель для блискотичної чистоти.
Ну, Дика Зірко, зараз ти будеш чистою як ніколи.
Що?
Усе норм.
Ей!
Соф, однієї краплі вийдигеля більш ніж достатньо.
Не дивися так.
Близнючки.
Здається, це воно!
Магія рослин.
-Вітаю, Ейво. -Дяк.
Ви з Дикою Зіркою теж скоро споріднитесь.
Я не хвилююсь.
У нас є цілий тиждень.
Перший тиждень пройшов чудово.
Для всіх, окрім нас.
Думаю, ти в мене не віриш.
Якщо ми не споріднимось, я поїду додому.
Усім спокійно.
Це пухстриби. Їх важко вловити.
Фас, Бурхливий!
Я за другим.
Це наш шанс. Уперед!
Гаразд, чувак. Ти єдиноріг. Сильний, могутній єдиноріг.
Знаю, у тебе поки немає магії, та ми впораємось.
Так!
Агась. Мій єдиноріг найкращий.
Ну ж бо!
Так, Вуглику! Ми змогли! Ясна річ.
Останній човен відпливає о шостій.
Пакуй речі.
Я думала, ми команда.
Як же наш план? Тобі вже магія не потрібна?
Коли ми зустрілися, я подумала, що з тобою матиму
частинку тата. Та, мабуть, фея долі помилилась.
Ти не хочеш споріднюватися зі мною.
Як ми споріднимось, коли вона не дає мені проявитись.
Думаю, зв'язок з єдинорогом — це не лише їзда.
Це ще спілкування і взаєморозуміння.
Щось типу стосунків з другом.
Тоді все ясно.
З друзями у мене проблеми.
У мене їх не було відтоді…
Відколи?
Ми з татом були нерозлийвода.
Після його смерті я боялася знову відчути той біль.
Зблизитися з кимось і… втратити його.
Тож я дійшла висновку, що краще бути одній.
Думаю, ви з Дикою Зіркою схожі.
Їй теж було боляче втратити твого тата.
І, може, вона тебе так оберігає, бо карається, що не вберегла його.
Дика Зірка не мені не довіряє. Вона не довіряє собі.
-Дика Зірка? -Ви чули?
Це зі стаєнь.
Допоможіть!
Фернакус!
Що сталося?
Ну, я взявся мити дивощітки,
аж раптом мене кинули у діжку, немов гнилу ягоду.
Дика Зірка?
-Софіє! -О ні!
-Де Дика Зірка? -Мені дуже шкода. Її викрали.
-Хто викрав? -Примарна фея і оґр.
Вони її унесли.
Фернакусе, згадай. Чи говорили вони про щось?
-Куди її несуть? -Усе сталося так швидко.
Але, здається, вони щось казали про довгий шлях до Кришталевих печер.
Софіє, в них Воронелла!
Я не кину Дику Зірку!
Я поїду з тобою.
От і привід порушити правила.
Попередь пані Першоквіт.
Біжу.
Іскро-книга каже, що це міст Фенікса.
Кришталеві печери просто за ним.
Єдинороги, пухнасті кролики, рожеві, блискучі хтось.
Що з тобою?
Я боюся висоти, тому думаю про хороше.
Блискучі ручки, козенята в піжамах.
Назад!
Молодець, Квітко!
Думати про хоро…
Дарма ви втекли зі школи веселитися без мене.
-Рорі! -Рорі!
Тіньове життя — моє друге ім'я.
Насправді ж Лоллівер. Смішно, знаю.
Ти не бачиш, що ми висимо над прірвою?
Може, допоможеш нам?
Що ж, мала, час геройського трюку.
Готова?
Надто далеко. Не вийде.
Це як звичайні стрибки на мотику.
Сподіваюсь.
Ти зможеш, я знаю.
Ось так! Ще трохи.
Молодець!
Магія погоди? Ти крутіша, ніж я думав.
-Рорі! -Рорі!
Удар-но в дерево.
Обережно!
Гойдайтесь до дерева.
-Усі живі? -Так.
Так!
Салют. Як ви?
-Дякую. -Нема за що.
Це було неймовірно.
Ти просто вподобала магію Грози.
Їдьмо. Кришталеві печери там.
Певна, дерево випадково так ідеально впало.
Ага. Я навіть здивувався.
Здається, приїхали.
Уперед!
Який теплий прийом.
-Може, не треба? -Зараз!
Молодець.
Обережно!
Дивіться.
Дика Зірка.
Ку-ку!
Який же сьогодні прекрасний день.
-Фернакус! Де пані Першоквіт? -Я вирішив нічого їй не казати.
Наші гості вже прибули!
-Тихіше, чувак. -Ти заодно з Воронеллою?
Мені дуже прикро,
та, отримавши пропозицію, я подумав,
може, я дійсно вартий більшого,
ніж тупо мити дивощітки і збирати небесні ягоди.
Ей!
Еше, вони твої.
Біжіть!
Виходь, де б ти не була.
О боже! Допоможіть!
Тут десь має бути інструкція. Я не знаю, що робити!
Так, читати немає часу.
Якщо ти ще не помітила, я погано їжджу. Але спробуємо.
Вони надто слизькі.
Що це за шум?
Та твою ж!
Тримайтесь, ми їдемо!
Стрибай. Не можна гальмувати.
Споріднення в житті крутіше, ніж в книжках!
Таких розваг я не хочу!
-Так! -Ми живі!
-Лейло! -Лейло!
Їдьмо.
Ось вона, Ваша Шикарність.
Я в нормі. Ти ранена?
Як мило. В нудотно-огидному сенсі.
-Якщо скривдиш Дику Зірку, я… -Що? Настукаєш вчительці?
Чи напустиш на мене магію свого єдинорога?
Отож-бо.
Ви досі не споріднились.
Я вся тремчу.
У тебе батькові очі,
Софіє.
О так, я дуже добре його пам'ятаю,
того вершника, що замкнув мене в цій триклятій в'язниці.
Ви миттю з неї вийдете, царице.
Я доставив вам ключ, як і обіцяв.
-Ні. Дика Зірко! -Моє ж ти дитятко.
Я поцупила твою звірючку лише для того,
щоб виманити в тебе ключ.
Неможливо. Це моє!
Знаю. Батько дав, так?
Як же довго я чекала цієї миті.
Свобода солодка на смак.
«Наймогутніші магічні істоти».
Нікчеми.
Я змушу вершників єдинорогів
відплатити за знищення моєї Ґриморії,
знищивши їхніх дорогоцінних єдинорогів.
-Але спершу… -Ні!
Дика Зірка.
Я ж казала — нікчеми.
На. Забери татів подаруночок.
Він все одно ніякий.
Я б сказала, що мені жаль,
але це не так.
Заждіть, Ваша Злісносте! Як же я?
Петуніє!
Що з тобою, Дика Зірко?
Я не піду без тебе.
Вибач.
Ти лише хотіла захистити мене.
Я знаю, ти сумуєш за татом. Я теж.
Але ти його не втратила. Він живе в тобі, Дика Зірко.
І не бійся, що втратиш мене.
Бо я з тобою до кінця.
Прошу, не йди.
Ти моя доля.
О ні. Як нам пройти?
Що?
Схоже, у них все добре.
Ви живі. І ви споріднились.
Я зараз лусну від щастя!
Магія світла. Круто.
Вона стане у пригоді, бо Воронелла на волі і йде нищити єдинорогів.
Ми цього не допустимо. В бій!
Що? Я не дозволю їй нашкодити єдинорогам.
Магія Ґрим!
Не дайте їй пробратися у стайні. Ідіть до єдинорогів!
Ми замкнені!
Час стерти єдинорогів з лиця цього бридкого острова!
Він зовсім не бридкий!
Бачу, в тебе невгамовність твого батька.
-Так! -Мазило!
Добре. З одним монстром ми впораємось.
Наврочила.
-Схоже, тобі потрібна поміч. -Соромно, але так, дякую.
Троє на двох? Я тільки за.
Двоє пішло, один лишився.
Кінець гри, магіє Ґрим.
Рорі, знаєш, як повітря впливає на прискорення?
НІ. Та якщо хочеш надерти йому дупу, то я в ділі.
-Так! -Так!
Вам не казали, що не можна гратися з вогнем?
Упс.
-Потрібна допомога? -Дякую. І, Софіє, гарна зачіска.
Але це не значить, що ми подруги.
Я знаю.
Ти мене бісиш. А мене більше ніхто не бісить.
То ти у нас мила дівчинка?
Треба було сидіти вдома!
Ну що, мила?
Цей фокус, може, і захистить вас, але…
Ні!
Квітко, ні!
Ти заплатиш за це!
Дарма ви думаєте, що світло зможе здолати мою темряву.
Хотіла б я, щоб твій батько це бачив.
Я теж.
НІ.
Ні!
Грозо, ти знову в нормі!
Софія і Дика Зірка змогли! Вони здолали Воронеллу.
Не без нас.
Софіє!
-Це було щось! -Ви круті. Як для першачків.
Старшокласники назвали нас крутими?
Схоже на те.
Мені ввижається, чи цей горщик з лапами?
Який же сьогодні прекрасний день.
От і я про те ж.
Молодці, вершники єдинорогів.
Я ніколи у вас не сумнівався.
Маю визнати, перший клас має неабиякий потенціал.
Молодці.
Але пам'ятайте, що у нас є правила.
Ви їх порушили. Більше вам це з рук не зійде.
Іноді правила необхідно порушувати.
Що ж, тату, перший тиждень був непоганий.
Дивний. Скажений. Але непоганий.
Чи стану я такою ж крутою вершницею, як мій тато?
Станеш, Софіє.
Усе гаразд?
Здається, я щойно бачила тата.
Іди за мрією Аж до зірок
Ваш зв’язок вже проступає Магія буяє, наша дружба все зростає
Будь собою Геть страхи
Ризикни й побачиш ти Пригоди вже ждуть тебе
Вперед!
Слухай своє серце Дай собі волю
Волю
Повір у свою долю
Іди за мрією Аж до зірок
Ваш зв’язок вже проступає Магія буяє, наша дружба все зростає
Іди за мрією Аж до зірок
Ваш зв’язок вже проступає Магія буяє, наша дружба все зростає
Іди за мрією
АКАДЕМІЯ ЄДИНОРОГІВ
Слухай своє серце Дай собі волю
Волю
Повір у свою долю
Іди за мрією Аж до зірок
Ваш зв’язок вже проступає Магія буяє, наша дружба все зростає
Іди за мрією Аж до зірок
Ваш зв’язок вже проступає Магія буяє, наша дружба все зростає
-Іди за мрією -Іди за мрією
-Аж до зірок -Магія буяє, наша дружба все зростає
Іди за мрією
Переклад субтитрів: Дмитро Білоус