‫"לכו אחר הלב‬ ‫ישר לכוכבים‬
‫"הקשר מנצח‬ ‫הקסם זורח, ידידותנו גן פורח‬
‫"רדפו אחר החלומות‬ ‫פראים וחופשיים‬
‫"פראים וחופשיים‬
‫"בטחו בגורל‬
‫"לכו אחר הלב‬ ‫ישר לכוכבים‬
‫"הקשר מנצח‬ ‫הקסם זורח, ידידותנו גן פורח‬
‫"אז לכו אחר הלב‬ ‫-לכו אחר הלב‬
‫"ישר לכוכבים‬ ‫-ישר לכוכבים‬
‫"אז לכו אחר הלב"‬
‫- אקדמיית חדי-הקרן -‬
‫היי! תתרחקו!‬
‫איזבל!‬ ‫-אל תתקרבו.‬
‫קסם מחריד? בסדר. מה קראתי על זה?‬
‫ולנטינה?‬
‫זה בסדר. אני אגן עליך, ריבר.‬
‫אל תדאג, ריבר. אני אחשוב על משהו.‬
‫ולנטינה?‬
‫אתם חילצתם אותנו, אז עכשיו תורנו.‬
‫זה הזמן להגביר את החום, סינדר.‬
‫כן! עשיתי זאת!‬
‫אל תהיה שיפוטי.‬
‫אף שנהגתי קודם בפזיזות עם הקסם המחריד,‬ ‫מותר לי לשמוח.‬
‫כל הכבוד, ולנטינה.‬
‫את בסדר?‬
‫ולנטינה, מדהים איך שרצת להושיט עזרה‬
‫בלי מחשבה, תוכנית מעשית, או מידע מאף אחד.‬
‫אל תעשו מזה סיפור גדול.‬
‫המצב גרוע משחשבנו, מיס פרימרוז.‬
‫לא דמיינתי שרייבנזלה‬ ‫השאירה מאחור כל כך הרבה קסם מחריד.‬
‫זה איום על כל האי.‬
‫אם כך, אין ברירה. כולם, חזרו לקמפוס מיד,‬ ‫והישארו שם עד להודעה חדשה.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫רוכבי חד-קרן נועזים‬ ‫לא יושבים בחיבוק ידיים מחכים.‬
‫אבא שלי לא חיכה.‬ ‫-לרוכבי חדי-קרן מתלמדים יש כללים שונים.‬
‫כמו, "את לא יכולה לישון עם חד-הקרן שלך.‬ ‫היא גדולה מדי".‬
‫אל תגידו לי מי מתאים לאיפה.‬
‫אני לא יודעת. כשראיתי את הקסם המחריד…‬
‫מיס פרימרוז רק מנסה להגן עלינו.‬
‫אבל אם ניפטר מהקסם המחריד, נהיה מוגנים.‬
‫טיעון מצוין. אבל הפחד עודנו קיים.‬
‫הרי אנחנו באקדמיה כדי להגן על האי.‬
‫לא נגן על כלום‬ ‫אם נתחבא כאן עם מר גליטרהובס.‬
‫אל תיעלבי, אווה.‬ ‫-לא נעלבתי.‬
‫אבל מה נוכל לעשות?‬
‫אנחנו לא יודעות כלום על קסם מחריד,‬ ‫רק שהוא מפחיד מאוד.‬
‫טוב, יש ספר בספרייה שיכול לעזור לנו.‬
‫או לגרום לנו לפחד יותר.‬ ‫או שניהם. כן, כנראה שניהם.‬
‫איזה מין ספר?‬
‫הוא נקרא "ספר האיסוף", והוא ממש מדהים.‬
‫וגם אסור לקרוא בו.‬ ‫אבל נוכל ללמוד ממנו על הקסם המחריד,‬
‫ואולי איך להביס אותו.‬
‫מסיבת הפיג'מות הזו הסתיימה רשמית. קדימה.‬
‫אבל אנחנו לא אמורות לצאת מכאן.‬
‫מיס פרימרוז אמרה במפורש להישאר בקמפוס.‬
‫הספרייה נמצאת בתחומי הקמפוס,‬ ‫אז לא נפר שום חוק.‬
‫לרוץ לתוך הסכנה? לא הקטע שלי.‬ ‫אבל מחקר? אני לגמרי בעניין.‬
‫טכנית, הספרייה סגורה כרגע,‬ ‫אבל למרבה המזל, מר טנסי לא מתעורר בקלות.‬
‫הספרים רועשים מדי.‬ ‫-כן, הוא לא יהווה בעיה.‬
‫פילבין, רורי, תיזהרו מהברווזונים.‬
‫השטח פנוי.‬
‫אני לא מומחית לספריות,‬
‫אבל יש כאן הרבה ספרים.‬ ‫-שנאספו במשך מאות שנים, ליתר דיוק.‬
‫ייקח נצח למצוא את הספר הזה.‬
‫או כמה שניות, אם יודעים מה מחפשים.‬ ‫ואני יודעת.‬
‫הכירו את ספר האיסוף.‬
‫כל הספרים קסומים, אבל הספר הזה מיוחד.‬
‫הוא יכול לאסוף את כל המידע‬ ‫שיש בספרייה על כל נושא.‬
‫צריך רק להניח את היד בנחישות על הכריכה‬ ‫ולומר, "קסם מחריד".‬
‫הוא באמת ישן עמוק.‬
‫מדהים.‬
‫זה ממש אדיר!‬
‫בסדר. קחי אותו ונלך.‬
‫ללכת? אנחנו לא אמורים‬ ‫להוציא ספרי קסם מתקדמים מהספרייה.‬
‫ו"ספר האיסוף"?‬
‫מתקדם מאוד.‬ ‫אסור אפילו להשתמש בו בלי השגחה.‬
‫אנחנו לא לוקחים אותו, לילה.‬
‫אנחנו לוקחות בהשאלה.‬ ‫בשביל זה יש ספריות, לא?‬
‫שוב, טיעון מצוין.‬
‫אבל שוב, הפחד עודנו קיים.‬
‫יהיה בסדר. חוץ מזה,‬ ‫שתינו מכירות את מקום הקריאה המושלם.‬
‫זה טוב בהרבה ממנורת חד-הקרן שלי.‬
‫כן. וויילדסטאר מעולה.‬
‫בואו נראה.‬ ‫"קסם מחריד יכול ללבוש צורות רבות,‬
‫"החל מרצועות יחידות מרושעות‬ ‫וכלה במפלצות צל ענקיות.‬
‫"והישות הידועה היחידה שיכולה לשלוט בו,‬ ‫היא רייבנזלה, מלכת גרימוריה."‬
‫אולי זה מרושע, אבל אני ממש שמחה‬ ‫שאת ו-וויילדסטאר הפכתן אותה לאבן, סופיה.‬
‫מה עוד כתוב שם, לילה?‬
‫"יש עוד יצורים מסוכנים של קסם מחריד.‬ ‫כמו גרמלינים."‬
‫כן. לא, תודה.‬
‫"…ותולעברים. שחלקם עכברוש, וחלקם זחל"?‬
‫זה יכול להיות די חמוד.‬
‫לא. טעיתי.‬
‫מה זה?‬
‫דרקון קרח גרימורי.‬
‫נראה שיש לו קסם קרח בדיוק כמו שלך, גלסייר.‬
‫לא בדיוק. "נשימתו הקפואה של הדרקון‬
‫"יכולה להפוך כל דבר לאבדון קפוא."‬
‫מה זה בכלל "אבדון קפוא"?‬
‫לא יודעת. אבל אני לא רוצה‬ ‫להיתקל באף אחד מהיצורים האלה.‬
‫את בסדר, סופ?‬
‫חשבתי ששמעתי משהו.‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫היינו ערות כל הלילה.‬
‫אסור שמר טנסי יגלה שלקחנו את הספר,‬ ‫הוא יסלק אותי מהספרייה לנצח.‬
‫עכשיו את מעלה טיעון מצוין. בואו.‬
‫כן. תני לי את הוופל הזה, לביאורה.‬
‫אווה, תחבקי יותר בשקט.‬
‫סליחה. אני כל כך אוהבת אותה.‬
‫תודה, ספר האיסוף. היית כל מה שחלמתי שתהיה.‬
‫נישקת עכשיו את הספר?‬
‫לא?‬
‫לילה? ספר האיסוף אמור לזרוח ככה?‬
‫אולי ככה הוא מבטל את האיסוף?‬
‫הקסם המחריד!‬ ‫-איך הוא נכנס לתוך הספר?‬
‫לא! ידעתי שאסור להוציא אותו מהספרייה.‬
‫אולי הם בעצם נחמדים?‬
‫לא! תתרחקו ממני!‬
‫לא! עצרו!‬
‫הכול באשמתי.‬
‫בסדר. עלינו לקרוא עוד ספרים‬ ‫ולברר מה לעשות כשספרים מתקלקלים.‬
‫נתמודד עם זה כמו רוכבי חדי הקרן לפנינו.‬
‫כן. כולנו בעניין הזה ביחד.‬
‫סליחה, ספר האיסוף. זו לא אשמתך.‬
‫אבל עדיין תוכל להציל את המצב.‬ ‫-לילה! די לנשק את הספר ובואי!‬
‫בוקר הוא כל כך… בוקר.‬
‫ולנטינה, איך את כבר נראית כל כך ערנית?‬
‫בשגרת הבוקר שלי יש 14 שלבים.‬ ‫והם מתחילים בלילה שלפני.‬
‫שלב ראשון…‬
‫באמת, איזבל?‬ ‫הקנאה שלך לא רק עצובה, אלא גם ממש קטנונית.‬
‫זה לא הייתי אני. אני פשוט נהנית מהתוצאה.‬
‫אוי, לא!‬
‫לא!‬ ‫-היי!‬
‫המכוער הקטן… מה שזה לא יהיה,‬ ‫הרס לי את ההופעה.‬
‫לא יודעת. ההופעה הזו מתאימה לך.‬
‫מישהו ראה גרמלין?‬
‫לא משנה. מצאתי.‬
‫גרמלין?‬
‫כן, סיפור ארוך.‬
‫תתפסו את הגרמלין, ואני אקרא.‬
‫בספר האיסוף כתוב‬ ‫שהגרמלינים קטנים אבל די אכזריים.‬
‫אז עדיף שתשמרו מרחק.‬ ‫-בחייך. אני בת פיורי. אני לא מפחדת מ…‬
‫הקול של ולנטינה מעצבן אותך?‬ ‫אני מזדהה איתך.‬
‫כתוב שגרמלינים שונאים רעשים חזקים.‬
‫רעשים, מה?‬
‫לא נעים לי להרוס נברשת יפה כזאת,‬ ‫אבל בואי נעשה קצת רעש, ליף.‬
‫תתחפף, מחרב הופעות!‬
‫ביצוע אדיר, ליף.‬
‫גברנו על אחד. עכשיו יש למצוא את התולעבר.‬ ‫-אתם תחפשו שם, ואני שם.‬
‫הראשונה שתמצא, מנצחת.‬ ‫-במה?‬
‫בחיים, כמובן.‬
‫סליחה. אמרתן עכשיו "תולעבר"?‬ ‫היי, יתרון הפתיחה הזה לא הוגן.‬
‫אני יודע שלא הגשתי שלוש מטלות,‬ ‫אבל יש לי תירוץ.‬
‫חד-הקרן שלי אכל לי את שיעורי הבית?‬ ‫-מר קרמייקל,‬
‫יש לי עניינים דחופים בהרבה לטפל בהם כרגע.‬
‫ייתכן שהקסם המחריד כבר נמצא בשערי האקדמיה.‬
‫או בתוך האקדמיה.‬
‫מה זה? כלב תחש?‬
‫לכן עליך להכין שיעורים ביצורים קסומים.‬
‫מהר. לכאן.‬
‫אין מצב. החדרים הסודיים אמיתיים?‬
‫למזלנו.‬
‫אלא אם היצור יכרסם את הדלת, ואז…‬
‫לא למזלנו.‬
‫זאת הייתה שוב ולנטינה?‬ ‫-זה נשמע כמו רורי.‬
‫רע. כלב תחש מקולל רע.‬
‫זה נחשב כתירוץ?‬
‫בנות, לכו למקום מבטחים.‬ ‫-מה? לא. בואו לכאן ותחלצו אותנו.‬
‫הפקעת מתהדקת.‬ ‫-בסדר.‬
‫בספר כתוב שאורות בוהקים‬ ‫גורמים בלבול לתולעברים.‬
‫אז בואו נאיר את המקום!‬
‫מדהים!‬ ‫-מדהים!‬
‫ממש מגניב. מעונות הספיר הצילו אותנו.‬
‫וכנראה מעונות הספיר גם גרמו לזה מלכתחילה.‬
‫זה נכון?‬
‫ובכן, מיס פרימרוז, אתמול בלילה…‬
‫רצינו ללמוד עוד על קסם מחריד‬ ‫אז קראנו בספר האיסוף,‬
‫וכדי לא להעיר את מר טנסי, לקחנו אותו,‬
‫וקסם מחריד חדר לתוכו,‬ ‫ועורר את היצורים, אז עצרנו אותם…‬
‫ובום! עשינו את הקטע שלנו,‬
‫והצלנו את המצב, כמצופה מרוכבי חד-קרן.‬
‫אבל אנחנו ממש מצטערים שסיכנו את האקדמיה.‬
‫ועל הלכלוך, הבלגן‬ ‫וריסוק הנברשת באולם הגדול.‬
‫אף שאיני מצדדת בדרכי הפעולה שלכן,‬
‫אני מסכימה שמניעיכן היו אציליים.‬
‫ואני שמחה שכולם בריאים ושלמים.‬
‫למעשה, עליי לוודא‬ ‫שכולם באמת בריאים ושלמים.‬
‫ועליי לעשות שיעורי בית.‬
‫סתם צחקתי. אני הולך לחפש עוד חדרים סודיים.‬
‫אני שמחה שזה נגמר.‬
‫גם אני. מזל שספר האיסוף עזר לנו.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫אוי, לא!‬
‫אוי, לא. אין מצב שזה קורה. אני לא מוכנה‬ ‫לאבדון קפוא, או מה שזה לא יהיה.‬
‫אין זמן להיכנס לבהלה. בואו.‬
‫מה בדיוק את מתכננת לעשות‬ ‫אם תמצאי את החולדה הזאת בלי חד-הקרן שלך?‬
‫זה עכברוש קטנטן, ונטינה.‬ ‫אז אני פשוט אבעט לו… בישבן המרושע.‬
‫אל תאכל אותי.‬
‫תאכל את איזבל.‬
‫מה? לא. אני עשויה רק משרירים.‬ ‫תאכל את ולנטינה. היא חלשה וטעימה.‬
‫נראה אותך.‬
‫שלום? קצת עזרה?‬ ‫אלה לא מגפיים למזג אוויר קר.‬
‫נעזור לכן ברגע שנוכל, אך זה לא ברגע זה.‬
‫אבל בהחלט אחר כך. טוב, ביי.‬
‫אני מודה,‬ ‫כל כך בא לי לחבק את מר גליטרהובס עכשיו.‬
‫אני לא שופטת אותך.‬
‫זה בסדר.‬ ‫צריך רק לקרוא בספר על החולשה שלו ו…‬
‫אוי, לא.‬
‫אוי, לא כפול. אבדון קפוא, הנה אנחנו באים.‬
‫שמחתי להכיר אתכן.‬ ‫-תירגעי, לילה. זה קטן עלינו.‬
‫יש לנו משהו שאין לו.‬
‫קסם חד-קרן.‬
‫קדימה!‬ ‫-הסתערו!‬
‫זה לא יגיע אליו.‬
‫זה דווקא כן.‬
‫ליף, תיזהרי! אוי, לא.‬
‫לא!‬
‫מה קור…‬
‫נגמרו לי כל ה"אוי, לא".‬
‫את מתלוצצת, גלסייר?‬ ‫אין מצב שאני אתמודד עם הדרקון הזה בעצמי.‬
‫סליחה. לא התכוונתי ב"בעצמי" לעצמי.‬ ‫אני יודעת שאנחנו צוות. אבל אני החוקרת.‬
‫איך אוכל לעזור בלי הספר?‬
‫גלסייר, תיזהרי!‬
‫אולי אני לא צריכה את הספר.‬
‫הקפאת את בית הספר שלי,‬ ‫את החברים שלי ואת הספר שלי.‬
‫אבל להתעסק עם חד-הקרן שלי?‬ ‫עכשיו עברת את הגבול, חבר.‬
‫הגיע הזמן לפעול.‬
‫את מוכנה?‬
‫עכשיו!‬
‫אנחנו… עשינו זאת!‬ ‫גלסייר, אני כל כך גאה בך.‬
‫אני גאה בנו.‬
‫האדרנלין הזה מסעיר, נכון?‬
‫לילה, הצלחת!‬ ‫-כן!‬
‫סופ, אווה, אתן בסדר!‬
‫כן, כי הצלת אותנו.‬
‫הצלת את כולם. ועשית את זה בלי הספר.‬
‫היית כל כך אמיצה. אני ממש מתפעלת.‬
‫אל תעשו מזה סיפור גדול.‬
‫לא הייתי מצליחה בלי גלסייר.‬ ‫מגן הקרח שלה היה אדיר.‬
‫הידד! אנחנו חופשיים!‬
‫אני מקווה שזו הייתה ההפתעה האחרונה‬ ‫שצפויה לנו היום.‬
‫בהחלט, מיס פרימרוז.‬ ‫-בסדר גמור. אם כך, חזרו למעונות.‬
‫אבל מה עם הקסם המחריד?‬
‫לעת עתה, נראה שהוא התפזר.‬ ‫וגם אתם משוחררים.‬
‫סוף-סוף, אני יכולה להתקלח.‬
‫אבל שיבולת השועל הזו בהחלט‬ ‫הפכה את העור שלי לחלק כמשי.‬
‫את חושבת על מה שאני חושבת?‬ ‫-לישון לנצח?‬
‫מסיבת פיג'מות שנייה, והפעם עם דגש על שינה.‬
‫אבל קודם אני צריכה להחזיר משהו,‬
‫שלום, ספר האיסוף. למדתי הרבה.‬
‫בוקר טוב, לילה.‬ ‫-היי, מר טנסי.‬
‫קפוא כאן או שרק לי קר?‬
‫לא רק לך קר.‬
‫"לכו אחר הלב‬ ‫ישר לכוכבים‬
‫"הקשר מנצח‬ ‫הקסם זורח, ידידותנו גן פורח‬
‫"אז לכו אחר הלב‬ ‫-לכו אחר הלב‬
‫"ישר לכוכבים‬ ‫-הקסם זורח, ידידותנו גן פורח‬
‫"אז לכו אחר הלב"‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬