Následuj srdce své, vysoko nade vše.
Pouto už máš, magie září, přátelství se dál utváří.
Plň si sny. Buď volný a utíkej.
Utíkej.
Svému osudu věřit nepřestávej.
Následuj srdce své, vysoko nade vše.
Pouto už máš, magie září, přátelství se dál utváří.
- Tak následuj srdce své - Následuj srdce své.
- Vysoko nade vše. - Vysoko nade vše.
Následuj srdce své.
JEDNOROŽČÍ AKADEMIE
Rory! Bouřko!
To není vtipné.
- Bouřko? Rory? - Kde jste?
Musí tu někde být. Hledejte dál.
Rory?
Díky hvězdám.
Jsi v pořádku?
Možná jsem spolkl pár magických ryb, ale v pohodě.
Díky za záchranu.
To bylo úžasné!
Už to nikdy nedělej.
Ještěže jste všichni v pořádku.
To bylo neuvěřitelně nebezpečné.
Proto jste měli zůstat ve škole.
- Mohli jste umřít. - Neumřeli.
A navíc vysáli chmurnou magii a zachránili Hvězdné jezero.
A Ostrov jednorožců.
I všechny jednorožce.
Jsou to hrdinové!
Pak je nejspíš na místě jim pogratulovat.
Jen dělám svou práci.
Může to pořád být moje práce?
Vzhledem k vašemu činu je to fér.
Oficiálně jste znovu přijat na Jednorožčí akademii.
Vážně?
Pokud slíbíte, že to tu budete brát vážněji.
Ano! Děkuji. Nezklamu vás.
To ráda slyším, Rory.
- Už byste mě mohl… - Jo.
Slyšíš to? Jsme zpátky. Jednorožčí placák na to!
Musíme to oslavit!
Přežít obří chmurnou cyklónu je důvodem pro večírek.
Uděláme party sendvič?
Rapsodie zařídí hudbu, ale…
Dobrá práce.
A svoboda je sice lahodná, ale tohle ani zdaleka nestačí.
Musím nabrat síly.
Vezmi mě k nim.
Sofie! Počkej!
Udělala jsem ti snídani, protože jsem ráda, že jsi v pořádku.
Díky, Avo. To je moc… milé?
Není zač.
Aspoň něco jsem mohla udělat.
Hlavně když jsem se o tebe bála,
ale tys mi neřekla, kam jdeš ani co chystáš.
Pomohla bych ti, kdybys mi to řekla.
Jsem tvoje nejka a něco jsme si slíbily.
Jasně. Moje chyba.
Nechala jsem se unést, myslela jsem, že to zvládnu.
- S Rorym? - Prostě se tam objevil.
No dobře.
Máš pravdu. Promiň. Zapracuju na tom.
Pracuju na tom, nedívej se na mě tak.
Nic víc nechci, nejko.
- Ránko. - Dobré ráno.
Popiš mi, co se včera dělo. Všechno.
Všechno důležité už víš.
Až na jednu věc.
Minuli jsme zvláštní mluvící stromy.
Já věděla, že stromy mluví. Ale se mnou ne.
Tyhle mi řekly, že mě pod vodou čeká vidina.
- Co to má znamenat? - Mluvící stromy?
To jsou šeptající vrby.
Vypadaly jako vrby. A rozhodně šeptaly.
Šeptající vrby jsou prastaré stromy, jejichž kořeny prorůstají ostrovem,
takže vědí, co se děje, a nezapomínají.
- To je děsivé. - Ale taky fakt husté!
Musely ti říct něco důležitého.
Ale nedávalo to smysl.
„Vidina na tebe čeká pod vodou“?
Pod vodou jsem viděla jen chmurnou magii.
Možná myslely jinou vodu.
Ostrov je plný magických záhad. Kouknu na to.
Ještě jednou najdu tvoje propocené boxerské rukavice…
Odložila jsem je jen na angličáky. Klídek.
Dobré ráno.
Dnes si projdeme několik teorií o evoluci víl osudu.
Rory. Zase pozdě.
I po tom všem, co se stalo, se nic nezměnilo.
Díky, paní Furiová.
Ale tentokrát mám dobrý důvod. Ne že bych předtím neměl.
Má záchrana Hvězdného jezera, Ostrova jednorožců a vlastně celého světa
si zaslouží večírek.
Přijdete?
Vím, že hluboko uvnitř se ve vás skrývá pařmenka.
Hodně hluboko.
Odmítnu.
A nezapomínejte, že chmurná magie je stále hrozbou.
Zpátky k výuce. Zatímco sdílejí…
Nepřišly byste o něco dřív?
Chceš pomoc s přípravou, co?
Jsem fakt ohromený, jak jste sehrané.
A je od vás moc milé, že jste se tak nabídly.
Fajn. Přijdu. Ale dekorace mi moc nejdou.
To nech na mně.
Super. Sofie se postará o jídlo a…
Byla by škoda, muset v den večírku zůstat po škole.
Jasně. Víly. Učím se o vílách.
Havranice už je pryč hodně dlouho.
Jo. Je těžký dělat, co chce, když nám nemůže říct, co to je.
Proto potřebujeme nového šéfa.
Někdo ještě silnějšího, chytřejšího a děsivějšího.
Nejsem na tu zodpovědnost připravený, Karmíno.
Nemluvím o tobě. Myslím tím sebe, hlupáku.
Já budu nová šéfka, ještě lepší verze Havranice.
Tak dohodnuto. Teď potlesk.
Havranice, jste naživu.
Teda, vy žijete! To jsem ráda.
Ale zjevně se vám beze mě dařilo dobře.
Díky. Teda ne. Bez vás nám to samozřejmě moc nejde.
Chyběla jste nám.
Ash zrovna říkal, jak je to tu bez vás těžké.
A Karmína řekla, že bude lepší…
A já jsem řekla,
že my, vaši věrní služebníci, tu pro vás vždy budeme,
mocná a milosrdná královno Grimórie.
To ráda slyším. Protože je čas dát se zase do práce.
A jaký je plán?
Pomsta.
Ale nejdřív musím nabrat síly a najít svou chmurnou magii.
Jistě.
Ale co jste odešla, lítá volně po celém ostrově,
tak jak ji všechnu posbíráme?
Potřebuju něco výjimečného.
Možná jsme tu příliš brzy.
- Spíš má Rory zpoždění. - Určitě.
Při čekání jsem zkoumala to, co vrby řekly Sofii,
a podle mě myslely tůni vidiny.
Je to magická vodní plocha poskytující lidem odpovědi.
Když se podíváš pod vodu, obdržíš jednu vidinu.
Pod vodu? Tohle určitě šeptající vrby myslely.
A řekly mi, že má pro mě zprávu. Mohla by to být vidina o tátovi?
Možná
Jsi nejlepší. Musím tam zajet. Kde ta tůně vidiny je?
Je ve Skrytém lese za Třpytivou kamennou zdí.
Takže je to špatně přístupné a v zakázané části.
Což je škoda, ráda bych to viděla.
Podle tohohle jsou tam různé magické drahokamy.
Ráda bych je zkoumala.
Nebude těžké se tam dostat. Stihneme se vrátit před večírkem.
Ale učitelé tu hlídají kvůli chmurné magii.
A když tě naposledy načapali za zdí,
vyloučili tě.
Ostrov mi chce říct něco o tátovi. Musím zjistit co.
Já vím.
Ale všichni jsou v pohotovosti.
Až to bude bezpečné, půjdeme k tůni vidiny spolu. Slibuji.
Máš pravdu. Počkám.
Tak, dekorační týme!
Vzal jsem všechno, takže téma bude „všechno“.
- Odvažte se. - Jasně.
Paráda.
Přivážeme k tomu několik luceren a…
A musíme probrat témata. Květiny jsou jasné.
Ale co třpytky? Nebo podvodní svět? Je řasa rostlina?
Potřebujeme led do pití. Seženeme ho.
Máme jednorožce s ledovou magií.
Co? Řekla jsem, že počkám, a počkala. Skoro celou minutu.
Vím, že tím porušuju náš slib přátelství,
ale Ava by chtěla jít taky.
A můžeme z toho mít problémy.
Ale musím do toho jít.
Sny o tátovi, mluvící stromy.
Něco se děje, Polárko.
A tůně vidiny mi možná dá odpovědi.
Přesně. Takže tohle je jen na nás, holka.
To vyvolává vzpomínky.
Ale musíme to udělat.
Tak. Co myslíš? Není to moc?
Jo. Krása.
Díky, Laylo. Ale možná se zeptám ještě někoho.
Sofie?
Ještě se nevrátila? Už mám skoro hotovo.
Jo, jak dlouho trvá sehnat led? Šmarjá.
Isabel, neviděli jste někde Sofii?
Jo, před chvíli odjela z kampusu.
Neodjely by k tůni vidiny bez nás, že ne?
- Honem, musíme za nima. - Kdo chce zkusit punč?
Je to tajný rodinný recept.
Teď jsem si ho vymyslel.
- Isabel, nechceš… - Rozhodně ne, kámo.
Fajn, nejen špatně přístupné, ale taky hodně vysoko.
Zvládneme to, že jo?
Polárko?
Tůně vidiny.
Podívám se.
Tati!
Haló? Tati?
Jsi tam?
Tati!
Jsi to ty?
Sofie, moje zářivá hvězdo.
- Co? - Musím s tebou mluvit.
Není čas. Blíží se nebezpečí.
Tak dlouho jsem s tebou nemluvila…
Je to důležité. Poslouchej.
- Ne. Nic není důležitější než ty. - Dochází mi čas.
- Tati! - Dávej pozor na…
Neboj, Sofie. Mám tě.
Ne! Tati!
Jak jsi mohla?
Topila ses. Zachraňovala jsem tě.
Nepotřebovala jsem zachránit. Byla jsem s tátou!
Jak to myslíš? Další sen?
Ne. Byl tam táta.
Sofie, tvůj táta je pryč.
Ne. Vím, že to byl on. Byl naživu. Byla jsem tam s ním.
- Ale jak? - Já nevím, Avo!
Teď už se to nedozvím.
Tůně vidiny dá jednomu člověku jednu vidinu.
A tys mi ji zničila!
Omlouvám se. Byla jsi ve vodě a já to nevěděla.
Mělas mi říct, že sem jdeš, a ne to tajit!
Snažila by ses mě zastavit!
Ne. Šla bych s tebou.
Máme čelit nebezpečí společně.
- Víš, jak jsem se bála? - Tady nejde o tebe!
Nejlepší kámoška by to věděla.
Co se tu stalo?
Někdo to tu hezky rozbil.
Nemůžu říct, že mě zničení starověkého chrámu Strážců nějak bolí,
ale skrývá se v něm něco užitečného.
Jste v pořádku, královno?
Musím šetřit síly.
Tak co teď?
Začněte kopat.
Hezký kreace, pane Tansy.
Isabel, přesná jako obvykle.
Vločko, krásná práce, ale nepotřebuje i jezdce?
Někoho hezkého, kdo vypadá jako já?
No jasně. Jak bych na tebe mohl zapomenout?
Vločko, kdybys z toho jednorožce udělala tady naši hrdinku,
byli bychom rádi.
To je moje písnička! Poběž!
- To je… - Nevkusné.
Jo.
- Tragické. - Trapné.
Trojice ubohosti.
Valentino, kumpánky, vítejte.
Skvělá párty, Rory.
Že jo?
Dáte si něco na zub? Nebo chcete párty čepičky?
Ne. Přišly jsme zachránit Uhlíka před tou újmou.
- On dělá s'mores? - Jo, nemůžeš ho odvést.
Mám naplánovanou ohnivou show.
Nepotřebuješ ho. Tenhle večírek už je v plamenech.
- Taky se nebavíš, Laylo? - Jo, bavím.
Nejlíp za celý týden.
Tímhle tempem si zapamatuju první třetinu Třpytoknihy.
Pak začne skutečná zábava.
Hlavně že jsi šťastná. Zapomněla jsem.
Ty jo! Naživo je to ještě lepší!
Měla bych ti říct, že vyplížit se k té tůni bylo nezodpovědné,
ale už je pozdě.
Takže si tohle užiju. Díky, Sofie.
V pohodě. Může se bavit, s kým chce.
Nejsem smutná. A rozhodně nežárlím.
I když dala Layle hezký drahokam.
A ten, co jsem jí dala já, zahodila.
Já? Ani náhodou. Začala ona.
Nedívej se na mě tak.
Vím, že se o mě bála. Ale i tak, mluvila jsem s tátou.
Když to nechápe, proč bych jí to měla vysvětlovat?
Snažila jsem se, ale přátelství možná není nic pro mě.
Potřebuju jenom tebe.
Kde je ten kámen?
Ukaž.
Musíte šetřit sílu!
Musím to vědět.
Tak zářivé.
Jako by to ty sochy chránily.
- Chci se ho dotknout. - To radši ne. Co když to rozbiješ?
- Dotkla ses? - Fakt ne!
Drahokam!
Zase Sofie.
Pořád mi maří plány.
Tentokrát za to zaplatí.
Hej vy dva! Mám pro vás úkol.
Přineste mi můj drahokam.
Následuj srdce své, vysoko nade vše.
Pouto už máš, magie září, přátelství se dál utváří.
- Tak následuj srdce své. - Následuj srdce své.
- Vysoko nade vše. - Magie září, přátelství se utváří.
Následuj srdce své.
Překlad titulků: Beata Krenželoková