Følg din vei La stjerner lyse for deg
Vennskapet vi har Er som magi til evig tid
Følg din sti Vær vill og fri
Vill og fri
Stol på hva du kan bli
Følg din vei La stjerner lyse for deg
Vennskapet vi har Er som magi til evig tid
Så følg din vei
La stjerner lyse for deg
Så følg din vei
ENHJØRNINGSAKADEMIET
Hva? Ingen velkomst for en gammel venn?
Nei. Du kan ikke være i live.
Du trodde virkelig du var noe, hva? Beseiret dronningen av Grimoria.
Dessverre er jeg her ennå.
Stopp henne!
Nei!
Dere naive idioter som bruker grimsteinen som teite smykker.
Dere aner ikke hvor mektig den er.
Du er like toskete og overmodig som faren din var.
Sophia, ikke hør på henne.
Hold deg unna, Ava.
Ja, hold deg unna.
Hei! Stikk, ditt troll!
Frekt. Jeg er ikke et troll, men en kjempe.
Hva så?
Vet ikke hvordan du kom tilbake, men du får ikke bli.
Hva er i veien? Kan du ikke slå meg med din egen magi?
Pass på hva du sier.
Noe galt? Likte du ikke trylletrikset?
Se opp!
Hei, River. Vann gjør du her? Tok du den?
-Dumt at vi reddet deg. -Gi deg!
Jeg har spart den og ventet på rett øyeblikk.
Sophia trenger oss.
Hun er svekket. Nå kan vi stoppe henne!
Juvelen!
Vær så god, Deres Sjefhet.
Vi har det vi kom for.
Resten er bare bortkastet tid.
Kom tilbake og slåss, din feiging!
Vi sees snart.
Nei!
Så Ravenzella er tilbake.
-Frøken Primrose! -Herr Tansy!
Hvor er lærerne når du trenger dem?
Dette er rart.
Eller skal de overraske meg med min egen heltestatue?
De måtte tatt målene dine for månedsvis siden.
-Jeg ga dem mine ved oppstart. -Glem lærerne.
Vi sløser med tiden. Jo lenger Ravenzella samler magi,
jo verre blir hun å slå. Vi må dra nå.
-Jeg tror ikke… -Du vil ikke dra.
Ravenzella er svak. Vi må slå til nå.
Vi må si det til lærerne først, og så legge en plan.
-Så kanskje litt taktisk rollespill. -Seriøst?
Jeg er alltid seriøs om rollespill.
Frøken P! Frøken Furi! Fæle nyheter.
Jeg vet om statuen. Det er ingen overraskelse.
-De gode nyhetene er at jeg godtar det. -Endelig. Hvor har dere vært?
Vi har undervist i klasserommene, som vi skal.
-Vi burde vel ha begynt der. -Hva er det som foregår?
-Ravenzella er tilbake. -Hva?
-Umulig. -Hun er det.
Hun blir sterkere for hvert sekund vi kaster bort.
-Jeg varsler de andre. -Vi er med deg.
Absolutt ikke. Hold dere innendørs, utenfor fare.
Hva? Hvorfor er det planen? Vi har møtt Ravenzella før.
Ja. Og slått henne.
-Inntil hun kom tilbake. -La oss hjelpe til.
Det er for farlig. Hun er mye mer hevngjerrig denne gang.
-Hvem vet hva hun er i stand til? -Ingen tid å miste.
Vi skal forsvare skolen, men dere må være i trygghet.
Og hold dere innendørs.
Ikke tale om. Absolutt ikke.
En Furi får viljen sin. Jeg skal få tante til å la oss hjelpe.
-Jeg må stå på til hun tar til fornuft. -Syte til hun blir lei og gir seg?
-Det funker ikke sånn. -Bevis det. Kom.
Vi kan ikke vente på tillatelse. Å angripe nå er vår beste mulighet.
Sophia, beklager å si det, men frøken Primrose har rett.
Det var vondt å si.
Ut ifra det vi vet om Ravenzella, tar hun akademiet først.
-Vi bør være her og forsvare det. -Sammen.
Til vår storslagne dronnings triumferende retur.
Ja. Til hennes trompeterende retur.
Og fargen din har blitt mye bedre, ikke så blek og grumsete som før.
Jeg mener, jøss, så mektig.
Å ta grimsteinen er bare begynnelsen.
Når jeg er ferdig med enhjørningrytterne…
Men jeg må ha tid til å samle min gjenværende grimme magi.
Uten den oppnår jeg ikke min fulle kraft.
Det er grim magi overalt.
Hvordan skal vi få samlet alt før rytterne finner oss?
-Vi går. -Hæ?
Vi skal ikke, du vet…?
Ash!
De drittungene ødela magien jeg hadde.
Men det er mye mer der det kommer fra.
Rory?
Jeg blir sulten når jeg er stresset, ok? Og svett og søvnig.
Å være tenåringsgutt er rart.
Vi trenger matpause. Jeg må ha påfyll i hjernen.
Jeg må tenke på noe annet.
Jeg skal se om Sophia vil ha noe. Hun var ganske opprørt før.
Hun er ikke på rommet. Hvorfor skulle hun det, når jeg er der?
-Hun er ikke her nede heller. -Ser du etter Sophia? Hun dro nettopp.
-Seriøst, Rory? -Når skulle du si det?
Hun sa hun skulle på do. Hun må få litt privatliv.
Vi snakker om Sophia. Det er aldri do.
Ok, men til mitt forsvar må det være do iblant.
Kom. Vi har ikke mye tid.
Det går bra. Vi tar Ravenzella på egen hånd.
Derfor er vi på Enhjørningsakademiet, for å være beskyttere.
Wildstar, vi må forte oss.
Jeg vet du vil beskytte meg.
Men ingen er trygge før vi stopper Ravenzella for godt.
Nei! Du gjør ikke dette igjen.
Ja. Vi har avslørt deg og ikke-på-do-trikset ditt.
Hun får ikke ødelegge alt. Jeg må fikse dette.
Om dere ikke blir med, greit. Men ikke stopp meg.
Wildstar?
Ikke dra alene. Kom tilbake. Vi kan beskytte hverandre som et lag.
Vær så snill. Ikke steng oss ute.
Kanskje uviktig for deg, men hvis jeg ikke stopper Ravenzella,
så har pappa ofret seg forgjeves.
Skjønner! Men å risikere livet får ikke faren din tilbake.
Jøss, Ava.
Sophia, vent!
Sørg for at dvergtassene er varslet. Reserveutstyr og forsyninger må sjekkes.
-Vi kan hjelpe til. -Du vet vi er de beste rytterne her.
Er vi det?
Rolig nå.
Nå er du bare urimelig.
Urimelig?
Det er ikke din kamp.
Ravenzella ønsker hevn for en krig vi startet for lenge siden.
Det er mange kamper foran deg som jeg vet du vil vinne.
Dra til sovesalen. Dere må være trygge så jeg kan fokusere på kampen.
Der viste du henne.
Tulla. Jeg tulla.
Hun kan ikke ha kommet langt. Hun virket ikke sterk nok…
Ravenzella. Hun må kalle på dem.
Kom igjen.
Typisk. Hun tror at fordi vi ikke løper inn i fare,
betyr det at vi ikke bryr oss, men det gjør vi.
Så hvordan gikk syteplanen?
Vi er benket.
Vi er ikke benket. Vi er bare i reserve for en ekte nødssituasjon,
som nok kommer snart.
Vent. Hvor er Mendoza?
Var det så mye grim magi på øya?
Dette er vår eneste sjanse til å stoppe Ravenzella for godt.
Bare følg meg.
Nei og nei.
Dere Mendozaer vet ikke å gi dere, før dere er borte.
Men du er for sen. Min grimme magi er tilbake.
Det stoppet oss ikke før.
Ha! Lillebroren min slår hardere enn det.
Hvor er vennene dine? Trodde du kunne ta meg alene?
Du er akkurat som faren din.
Alene.
Tror du vet bedre enn alle andre.
Du burde holdt deg unna. Lærte ikke faren din deg noe?
Han lærte meg å alltid komme meg på hesten igjen.
Dette er jo gøy, men jeg kan ikke bruke alle kreftene mine på deg.
Det er så mange andre som må betale.
Men hvis jeg skal til Enhjørningsakademiet,
trenger jeg min egen enhjørning,
med noen forbedringer, så klart.
Nei! Du får ikke ta henne!
Kan jeg klappe den?
Har den steinmagi?
Ironisk, ikke sant?
Du gjorde meg til stein, men nå har jeg makten.
Drar du allerede?
Nå vet du hvordan det føles. Ikke så hyggelig, hva?
Jeg skal hilse frøken Primrose fra deg.
Nei! Wildstar, tilbake!
Du faller!
Nei. Jeg kan ikke la deg.
Sophia er utrolig.
Jeg vil også bekjempe ondskap, men alene? Det er for arrogant.
Det betyr virkelig noe når du sier det er arrogant.
Jeg ville i det minste hatt en plan.
Få dere til å slite ut Ravenzella,
så velge et dramatisk tidspunkt til å valse inn og slå henne.
Jøss. Det høres ut som en av dine planer.
Det vil gå bra.
Hun har Wildstar, og vi kan finne henne når ting roer seg.
Samme det. Sophia var tydelig. Vil hun være alene, skal hun få være det.
Wildstar?
Wildstar.
Hvis du ikke var her…
Jeg kan ikke stoppe henne.
Hun slapp unna igjen, og nå akademiet, vennene mine…
Jeg trodde jeg kunne gjøre dette uten dem.
Vil du stadig klappe den?
Nei, ellers takk.
Bra jobbet.
Men å ta den drittungen var bare forretten.
Å forsteine enhjørningrytterne for evig og knuse deres kjære skole
blir hovedretten vår.
Gjør det.
Utrolig. En grim enhjørning?
I Synsdammen sa pappa at fare var på vei.
Var det dette han advarte oss mot?
Vi trodde Ravenzella var borte, men han visste at hun kom tilbake.
Og hvis han ser hva som skjer, så…
Jeg visste det. Det var ikke et syn eller en drøm.
Det var pappa. Han er virkelig der ute et sted.
I live. Hvis jeg kunne snakket med ham, kunne han kanskje ha hjulpet meg.
Men det var min eneste sjanse.
Vi må tilbake til akademiet, hvis det fortsatt finnes.
Takk.
Hun er her.
Primrose.
Og så mange andre velkjente fjes.
Rørende at dere er samlet her kun for meg.
Overgi deg. Du kan ikke ta oss alle på egen hånd.
Hvem sa jeg er alene?
Hva er det?
Angrip!
Vi rir feil vei. Akademiet er den veien.
Wildstar, hvor skal vi?
-Hvem er det som vinner? -Jeg ser ikke noe.
Ikke nær stallen, vel? Håper enhjørningene er ok.
Jeg burde ha spilt beroligende musikk for Leaf.
Ja. Men jeg er også bekymret for oss, vi som ikke har magiske krefter.
Det vil hjemsøke meg for alltid.
Glem det. Jeg blåser i hva tante sier. Jeg går ut dit.
-Ja. Klart vi gjør. -Valentina, Isabel, vent!
Gjør vi dette? Jeg antar vi gjør dette.
Jeg takler bare at en av dere klikker om gangen.
Dette er ingen god idé, spesielt uten enhjørningene.
Hvis lærerne trengte hjelp, ville de sagt ifra.
-De forteller oss jo alt. -Godt poeng.
Vent. Hvorfor er det så stille?
Kompis.
Nei.
Tante.
Si at dette er heltestatuer som de laget etter å ha beseiret Ravenzella
de siste fem minuttene.
Ser man det.
Se hvem vi har her.
Dessert.
-Hva er det? -Jeg vet ikke.
Det er en ond enhjørning, og vi er fortapt.
Endelig har den høylytte rett.
Jeg har tatt meg av vennen deres og enhjørningen hennes.
Du tok deg av Sophia?
Nå som jeg kontrollerer akademiet,
burde det være lett å knuse resten av dere.
Nam.
Følg din vei La stjerner lyse for deg
Vennskapet vi har Er som magi til evig tid
Så følg din vei
-Lyse for deg -Er som magi til evig tid
Så følg din vei
Tekst: Geir Amundsen