Följ hjärtat ditt På en sällsam ritt
Ert band är uppenbart Magin och vänskapen syns klart
Följ dina drömmar, rid vilt och fritt Vilt och fritt
Lita på ödet ditt
Följ hjärtat ditt På en sällsam ritt
Ert band är uppenbart Magin och vänskapen syns klart
Så följ hjärtat ditt Följ hjärtat ditt
På en sällsam ritt
Så följ hjärtat ditt
ENHÖRNINGSAKADEMIN
Vart ska vi? Vi måste tillbaka till skolan.
Wildstar, jag vet att du hör mig.
Att besegra Primrose med kumpaner var alldeles för lätt.
Jag vill njuta av att tillintetgöra er.
Ja. Hon gjorde sig av med er vän. Nu ska hon spöa er med.
Vad gjorde du med Sophia?
Vi har visst hamnat mellan hammaren och en grym enhörning.
Gör slut på dem!
Cinder!
-På dem, Leaf! -Ja!
-Härligt att se dig! -Bravo, vännen.
Era oförskämda dårar!
Var är hon?
Var är du?
Vi flyr, va? Vi borde fly.
-En Furi backar inte. Min släkt… -Det kvittar om vi förstenas.
-Vi kan inte lämna dem så. -Nej då.
Eller jo, men vi återvänder när vi har en plan.
De kommer undan!
De är inte mödan värda. Vi har fått det vi ville.
Akademin är min.
Wildstar?
Varför Visionspoolen? Jag har fått min enda chans.
Det är meningslöst.
Sluta. Det går inte. Vi måste tillbaka till skolan.
Det finns inget där. Det är bara vatten.
Snälla, Wildstar. Nu rider vi hem.
Vänta. Jag har haft min enda vision.
Men inte du. Det var det du försökte säga. Du är fantastisk.
Jag hoppas det går.
Pappa.
Sophia. Min strålande stjärna.
-Allt är över nu. -Nej, vi ger inte upp.
Vad ska vi göra?
Vad gör Rory?
Vi behöver ju ett nytt hem, så jag bygger ett.
Här är elevhemmet. Storm, bygg ett stall där.
Kan vi fokusera på hur vi räddar världen?
Jag vet. Jag kan inte vara bästa ryttaren om det inte finns några.
Vi återvänder genast.
-Vem valde dig till chef? -Min överlägsenhet.
-Oj! Helt otroligt att du sa så. -Varför stör sanningen dig?
-Sluta. -Störig attityd.
Behövs fyra väggar? Och tak är överskattade, va?
Du tror väl inte på det? Om Sophia?
Ja. Hon och Wildstar måste ha klarat sig. Men var är de?
Sophia. Wildstar. Jag kan inte tro det.
-Tänk att få se er två ihop. -Det är du.
Jag visste att det inte var nån vision. Och du är oskadd.
-Var är du? Vi hämtar dig. -Nej, Sophia!
Va? Vi kan hjälpa dig.
Det är för farligt. Lita på mig.
Jag mår bra. Jag oroar mig för dig.
Våra världar är sammankopplade med magi. Jag ser skymtar, och de varnar mig.
-Att Ravenzella återvänder. -Hur vet du det?
För det har redan skett.
Hon har en grym enhörning som nästan förstenade mig.
Vi var inte starka nog att stå emot. Vad gör vi?
Jag vet inte. Jag har ingen magisk lösning.
Återvänd och hjälp oss. Säg var du är, så vi…
Jag kan inte.
Så vi måste ta oss an Ravenzella själva?
Jag ser mig själv i dig. På gott och ont försökte jag göra allt själv.
Jag tog inte hjälp, och se hur det gick. Om jag tagit emot hjälp, så…
-Du behöver vänner. -Jag har vänner.
Jag hade vänner. Men sen sabbade Ava jämt allt.
Det är lättare att göra allt själv.
Sophia, jag har inget hemligt vapen mot Ravenzella.
Men du klarar det inte ensam. Ava kanske kan hjälpa dig.
-Hon vill nog det. -Tveksamt. Han hatar mig nu.
Vänner bråkar, men vänskapen tar inte slut.
Men man måste prata med varann. Verkligen prata.
-Jag måste gå. Jag har stannat för länge. -Vad händer?
Oroa dig in… mig. Rädda Enhör… magi.
Du behöver vänner. Laga vänskapen och ditt brustna hjärta.
Laga mitt brustna hjärta?
Nej. Snälla, jag behöver dig.
-Sophia, jag älskar dig. -Och jag älskar dig.
Du hörde. Vi måste hitta Ava.
Så pinsamt att vara fast med såna miner för all framtid.
Vad ska jag göra nu?
Kanske kasta dig i en sjö eller låsa in dig i ett kristallfängelse.
Jag vet.
Jag ska få hela din ö att försvinna, precis som du gjorde mot mig.
Nu är visst rollerna ombytta.
Saker och ting går äntligen som jag vill.
Så du ville låta barnen slippa undan, Ers Magistät?
Ash!
De där barnen rår inte på mig nu när jag har en enhörning.
Jag kan också spela deras spel, och jag är starkare och skickligare.
Obetydliga småkryp. De kan inte stoppa mig.
Men vi kan väl roa oss?
Jaga rätt på dem och för dem hit.
Vi var väl klara?
Jag vill att de ser på när jag förstör deras älskade Enhörningsakademi.
Sen krossar vi dem med.
Ett litet verktyg till krossandet.
Skynda! Vi hinner än. Det måste vi.
Schyst, Wildstar.
-Skulle vi låta dig sväva i ovisshet? -Ava!
-Hur visste du var jag fanns? -Jag visste inte.
Vi trodde att Visionspoolen visste, men visionen behövdes inte.
Jag är så ledsen för allt. Och jag…
Nej. Jag är ledsen. Du försökte bara hjälpa mig, som alltid.
Som nu.
Jag är inte van vid att ha vänner som bryr sig om mig.
Så jag stötte bort dig, men jag behöver dig.
-Kan vi bli vänner igen? -Nej.
Inte bara vänner.
Vi är BFFFFFF:ar.
-La du till några fler F? -Ja. För att "falla".
Du tycks jämt falla av klippor, men jag fångar dig alltid.
När dikena är 3,5 m djupa leder Isabel och River vattnet hit.
Leaf, gör en flotte av rankor att segla på i mörkret, söderut mot…
Storm och jag var väl snäckan?
-Nej, stenen. -Vi fixar en trojansk enhörning.
Jag älskar att spåna, men vi måste vänta. Alla behövs mot Ravenzella.
Och om Ava eller Sophia inte kommer? Vi måste förekomma dem. De måste…
Överraskas?
Ash, nu!
För enkelt!
Sophia! Ava!
Kom! Följ oss!
Kom, din drummel. Vi drar!
Vi skakar av oss dem här.
Jag hatar löv.
Se upp…
-Vad sa du? -Jag sa: "Blä. Jag hatar löv."
De kommer.
Vilka är "de"? Är det fler löv?
Ungarna bara jäklas. Håll tyst och hitta dem.
Ash. Crimsette.
Ash…
Crimsette.
-Ash? -Crimsette.
Inte roligt, ditt klanttroll!
-Crimsette. -Va?
Ash!
Det var fantastiskt. Och vi spånade inte ens.
Delar vi på dem, vinner vi lättare.
-Det har jag lärt mig. -Du är inte ensam.
Så skönt att ni bråkat klart. Det var utmattande.
Jag håller med. Jag klarade mig inte utan er.
Vi kan bara besegra Ravenzella tillsammans. Nu rider vi.
Var tror du att Ravenzella är?
Gissa tre gånger.
Nämen, sluta. Vad härligt att ha så tillgivna undersåtar igen.
Patetiska hejdukar.
Det var på tiden.
-Ledsen att du fick vänta. -Du! Omöjligt!
-Jag undanröjde dig. -Fel.
Då ska jag njuta av att tillintetgöra dig igen.
Vilken arrogans! Tror du fortfarande att du kan besegra mig ensam?
Jag gör inget ensam längre.
-Ja! -Kom igen!
-Så där ja! -Har du inte glömt nåt?
Jag är inte heller ensam.
Nej!
Se upp!
-Rory! -Jag är för rädd för att känna smärta.
Du är min!
Wildstar?
Ingen enhörning, inga vänner. Helt ensam.
Hjälp!
Ropar du på hjälp? Så svagt.
Inte svagt. Smart.
Du fattar inte. Med vänner har jag oändlig styrka.
Jag är inte rädd för dig. Vi är inte rädda.
Laga brustna hjärtat.
"Laga brustna hjärtat." Pappa, du hade ett hemligt vapen.
Fort! Ta grymstenen!
Ge mig min sten!
Lagar vi grymstenen
kan vi dra åt oss Ravenzellas magi och besegra henne.
Ge mig mitt vänskapsarmband!
Nej!
-Uppehåll henne. -Du får typ 30 sekunder.
Eller tio!
-Ta oss an faror? -Tillsammans.
Fixar du en dramatisk vindeffekt nu? Snyggt.
Hur vågar du?
Nu är det över.
Du har tagit allt ifrån mig.
Jag vet hur det känns.
Jag vet inte hur ni lyckades,
men Enhörningsakademin står i stor skuld till er.
Igen. Ni står i skuld till oss igen.
Det vore på sin plats med ett firande.
Ja! Jag diggar fester!
Men först behöver jag lite vård.
Hoppas Beskyddarnas tempel faller dig i smaken.
Vi har gjort i ordning det åt dig. Och du har åtminstone sällskap nu.
Nej!
För Safirgruppen!
Det är han värd.
Våra fina vänskapsarmband förstördes ju, så jag ville ge dig nåt.
Jag är inte bra på att knåpa ihop grejer.
Jag älskar dem.
Men nästa gång vi umgås får jag nog lära dig att pyssla.
Är det officiellt?
Är vi nu BFFFFFFF:ar?
-Jag har glömt antalet F. -Ett till. "Faran vi tog oss an."
Angående det, så väntar nog mer fara. Min pappa lever.
-Vi pratade igen. -Är din pappa okej?
För tillfället. Men han stack som om han flydde nåt.
Jag måste hitta honom. Han behöver mig.
Jag står vid din sida, vad som än händer.
Följ hjärtat ditt På en sällsam ritt
Ert band är uppenbart Magin och vänskapen syns klart
Så följ hjärtat ditt Följ hjärtat ditt
På en sällsam ritt Magin och vänskapen syns klart
Så följ hjärtat ditt
Undertexter: Anna Johansson