Іди за мрією Аж до зірок
Ваш зв’язок вже проступає Магія буяє, наша дружба все зростає
Слухай своє серце Дай собі волю
Волю
Повір у свою долю
Іди за мрією Аж до зірок
Ваш зв’язок вже проступає Магія буяє, наша дружба все зростає
-Іди за мрією -Іди за мрією
-Аж до зірок -Аж до зірок
Іди за мрією
АКАДЕМІЯ ЄДИНОРОГІВ
Куди ти скачеш? Нам треба в академію!
Дика Зірко, не мовчи.
Перемогти Першоквіт та її подруг було надто легко.
Я хочу насолодитися вашим кінцем.
Так, вона позбулася вашої подруги. Тепер вона позбудеться вас.
Що ти зробила з Софією?
Схоже, ми між Сциллою і… Ґрим-єдинорогом.
Прикінчи їх!
Вуглику!
-Задай їм, Квітко! -Так!
-Як я рада тебе бачити! -Красунчик!
Ах ви зухвалі дурні!
Де вона?
А ти де?
Може, втечемо? Я б втік.
Фурії не тікають. Моя слава…
Втратить сенс, якщо скам'янієш.
-Ми що, просто їх залишимо? -Ні.
Лише на якийсь час. Ми повернемося з планом.
Вони тікають!
Вони того не варті. Ми отримали, що хотіли.
Академія тепер моя.
Дика Зірко!
Нащо ти привезла мене на Ставок видінь? Я витратила шанс. Це все марно.
Годі. Нічого не вийде. Нам треба їхати в академію.
Там нічого нема. Просто вода. Звичайна вода.
Прошу, Дика Зірко.
Їдьмо додому.
Чекай. Я використала свій шанс.
Але ти — ні.
Ось чому ми тут? Дика Зірко, ти супер.
Хоч би вийшло.
Тато.
Софіє, моя яскрава зірко.
-Ну, всьому кінець. -Ні, ми не здамося.
Що нам робити?
Що робить Рорі?
Ну, нам потрібен новий дім. Тож я його будую.
Тут буде гуртожиток. А там Гроза збудує стайні.
-Може, придумаємо план, як врятувати світ? -Ось план.
Я не буду найкращою вершницею, якщо не буде вершників.
Ми йдемо назад!
-Чого ти розкомандувалась? -Бо я краща за вас?
Ого.
-Не віриться, що ти це сказала. -Але ж це правда!
Люди, я не можу думати!
А нам потрібні стіни?
І дахи вже ж вийшли з моди?
Думаєш, вона сказала правду? Про Софію.
Так. Впевнена, з ними все гаразд.
Але де вони?
Софіє, Дика Зірко. Повірити не можу.
Не думав, що побачу вас разом.
Це справді ти.
Я знала, що ти не видіння в голові. Це ти. І ти в нормі.
-Де ти? Ми тебе знайдемо. -Ні. Не треба.
Що? Тату, ми допоможемо.
Це небезпечно.
Вір мені. Зі мною все добре. Я більше хвилююся за тебе.
Наші світи пов'язані магією.
Я бачу образи, і вони попереджають мене.
-Про повернення Воронелли. -Так. Звідки ти знаєш?
Вона вже повернулась. І в неї єдиноріг, який мало не перетворив мене на камінь.
Ми не змогли її здолати. Що нам робити?
Не знаю. Вибач, у мене немає магічного рішення.
Тоді вертайся і поможи нам. Скажи, де ти, і ми…
Софіє, ні.
То ми маємо битися з Воронеллою самі?
Ти нагадуєш мені мене.
Добре це чи погано, я намагався все робити сам.
Я не довіряв іншим. І дивися, де я тепер.
Якби я дав їм помогти…
-Тобі потрібні друзі. -У мене вони є.
Були. Але Ейва постійно заважала,
і мені легше самій все робити.
Софіє, я не маю таємної зброї проти Воронелли.
Але я знаю, що сама ти її не здолаєш. Тобі потрібна ця Ейва. Вона допоможе.
Сумніваюсь. Я її відштовхнула.
Друзі сваряться, ображаються. Та дружба не кінчається.
Ви просто маєте поговорити, серйозно і відверто.
Мені час. Я тут надто довго.
Що? Тату, що з тобою?
Не хви… про мене. Врятуй ма… острова.
Тобі потрібні друзі. Зціли стосунки. Зціли серце.
Зцілити серце?
Ні, тато, прошу, не йди!
Софіє, я тебе люблю.
Я теж.
Ти чула. Треба знайти Ейву.
Як принизливо цілу вічність отак стояти і кривлятися.
Що мені з тобою зробити?
Може, кинути на дно озера чи замкнути у кришталевій в'язниці?
Знаю.
Я знищу весь твій край.
Так само як ти знищила мій.
Так, усе змінилося.
Тепер усе нарешті йде за моїм планом.
Тобто втеча школярів — теж ваш план, Ваша Магічносте?
Еш!
Вони безсилі проти мене, поки я маю єдинорога.
Я до всього готова.
І я сильніша, краща.
Нікчемні комахи.
Вони мене не зупинять.
Але чому б не розважитись?
Знайдіть їх і приведіть до мене.
Що, знову?
Я хочу, щоб вони дивилися, як я нищитиму їхню любу академію.
А потім я їх розчавлю.
Це вам для нищення.
Нумо. Ще є час. Я вірю.
Молодець, Дика Зірко.
-Ти ж не думала, що ми кинемо вас у біді? -Ейва!
-Звідки ти знала, що я тут? -Я не знала.
Ми хотіли спитати Ставок видінь. Але ось ти.
Не довелося.
Я… Вибач мені за все, я…
Ні! Це ти вибач.
Ти просто дбала про мене, як завжди.
Як і зараз.
Просто… У мене не було друзів, які б піклувалися про мене.
Тому я відштовхнула тебе. Але ти потрібна мені, Ейво. Подруги знов?
Ні.
Ми не просто подруги.
Ми НПВВВВВ.
-Ти що, додала пару В? -Ага. Значить «валитися».
Бо ти часто валишся зі скель. Але я завжди ловитиму тебе.
Як вириємо канави глибиною 3,5 метри, Бурхливий пустить воду.
Квітка зробить пліт, щоб переплисти вночі на 38 градусів на південь…
Я думав, ця мушля — я і Гроза.
-Ні. Ви оцей камінь. -Я за Троянського єдинорога.
Стратегії — це добре, але треба зачекати.
-Ми самі не впораємось. -Що як Ейва не вернеться? Чи Софія?
Треба атакувати. Створити ефект…
Раптовості?
Еше, давай!
Раз плюнути.
Софія! Ейва!
Давайте за нами!
Нумо, дурнику. Біжімо.
Скинемо їх тут!
Ненавиджу листя.
Бережіться.
-Що ти сказав? -Я сказав: «Бе, ненавиджу листя».
Вони наближаються.
Хто «вони»? Що, листя?
Гівнюки розігрують нас. Швидше знайди їх.
Еше. Гримзле.
Еше.
Гримзле.
-Еше? -Гримзле.
Не смішно, тупий ти тролю!
-Гримзле. -Що?
Еше!
Оце крутяк! І в нас навіть не було стратегії.
Я знала, що поодинці вони слабкі.
-Досвід навчив. -Тепер ти не одна.
Я рада, що ви помирилися. То було жахливо.
Я теж рада. Без вас я ніщо.
Не знаю як, але перемогти Воронеллу можна тільки разом.
Їдьмо.
Як думаєте, де Воронелла?
Даю три підказки.
Ой, годі вам. Як же добре мати слуг, які тебе боготворять.
Дурні міньйони.
Ну нарешті!
-Вибач за запізнення. -Ти! Неможливо!
-Я позбулася тебе. -Ні.
Тоді я із задоволенням знищу тебе вдруге.
Яка пихатість.
Все ще думаєш, що зможеш здолати мене сама?
Я більше не сама.
-Так! -Вперед!
-Ось як це робиться. -Ви нічого не забули?
Я теж не сама.
Ні!
Обережно!
-Рорі! -Усе добре. Страх притупляє біль.
Ти моя.
Дика Зірко!
Без єдинорога. Без друзів. Зовсім сама.
На поміч!
Благаєш про допомогу? Яка слабкість.
Не слабкість — сила.
Ти не розумієш. З друзями я непереможна.
Я тебе не боюся.
Ми не боїмося.
Зціли серце.
«Зціли серце». Тату, ти все-таки мав таємну зброю.
Скоріш хапайте самоцвіт!
Поверни мій камінь!
Якщо зцілимо самоцвіт, зможемо поглинути її магію і нарешті перемогти її.
Віддай мені мій браслет дружби!
Ні!
-Затримай її на хвилину. -У тебе 30 секунд.
Чи десять.
-В небезпеку? -Разом.
Ти здіймаєш вітер для драматичного ефекту? Клас.
Як ти смієш?
Усе скінчено.
Ви у мене все забрали.
Я знаю це відчуття.
Не знаю, як вам, сапфірам, це вдалося,
але Академія єдинорогів у вас в боргу.
Вкотре. Ви вкотре у нас в боргу.
Гадаю, це треба відсвяткувати.
Так! Я не проти вечірки.
Але спершу я відвідаю лікаря.
Надіюся, Храм стражів тобі більше до вподоби.
Ми відбудували його для тебе.
Цього разу в тебе принаймні буде компанія.
Ні.
Ні!
За сапфірів!
Він на це заслужив.
Оскільки наші чудові браслети зламалися,
я зробила нам нові.
Але з мене така собі рукодільниця.
Вони класні.
Та, думаю, я влаштую тобі урок мистецтва і ремесла.
Ну то що?
Ми тепер НПВВВВВВ?
-Я збилася з рахунку, скільки В. -Ще одна. «В небезпеку разом».
Щодо цього, Ейво. Думаю, її буде ще багато. Мій тато живий.
-Я розмовляла з ним і… -З ним все гаразд?
Поки що. Та він раптово пішов, ніби тікав від чогось.
Я мушу його знайти. Я йому потрібна.
Я буду поруч, що б не сталося.
Іди за мрією Аж до зірок
Ваш зв’язок вже проступає Магія буяє, наша дружба все зростає
-Іди за мрією -Іди за мрією
-Аж до зірок -Магія буяє, наша дружба все зростає
Іди за мрією
Переклад субтитрів: Дмитро Білоус