Серцю повір, Прагни до зір, Єднання дар плекай, І в чарах сяйв про дружбу дбай.
Мчи до мрій, Як вітровій, Шлях свій знайти зумій. Серцю повір, Прагни до зір,
Єднання дар плекай, І в чарах сяйв про дружбу дбай Тож серцю повір, Прагни до
зір, Лиш серцю ти вір.
АКАДЕМІЯ ЄДИНОРОГІВ
Гаразд, я придумала. Ти б радше погралася з щурогусінню чи проїхалася б
Ягідною Стежкою з пані Фурією?
-Щурогусінь! -Щурогусінь!
Дякую, що чекаєш зі мною на останню Зірку Корони. З другом час збігає швидше.
Без проблем. Спостереження за зірками з найкращою подругою! Це класний вечір!
Це жахливий вечір.
Рорі, навчання може бути цікавим. Сприймай його, як гру. Хто швидше дочитає
-цей розділ? -Що?
Навіть я не хочу в цьому змагатись.
Гей, подруго, де ти була?
Ее, та ніде. Де Софія?
Вони з Ейвою чекають на падіння останньої Зірки Корони.
Я думала, що сьогодні ми зосередимося на навчанні. Треба готуватися до екзамену,
який вплине на наше майбутнє вершників єдинорогів.
Я приїхав до Академії Єдинорогів, бо думав, що тут не буде домашки. Тобто, що
це за метеорологія? Навіщо мені її вивчати?
Бо у твого єдинорога магія погоди.
Так, звісно, та хіба Гроза володіє якимись невідомими силами? Як математика допоможе
мені в реальному світі?
Припини, Рорі, ти розумний, і розумієш рівняння. Просто лінуєшся розв'язувати їх
до кінця.
Так, бо це нудно, і я це ненавиджу.
Добре, як щодо шипучої бомби, що ти кинув у туалет того тижня?
Це було грубо, але ти показав справжнє розуміння хімії.
Так, так. Витівки – це моє, а от навчання – не дуже.
Рорі, я скажу тобі те, що казав мені мій старий тренер, коли я хвилювалась через
змагання.
Опануй себе! Так, це тяжко. І звичайно ж, ти можеш програти.
Це не допомагає.
Але! Ти можеш стати краще тільки тоді, коли стикнешся з труднощами. Не смій
тікати. Зберися й повертайся в сідло, білявко!
Здається, це взагалі не про мене.
Краще тобі зібратися перед фінальним екзаменом. Софія й так усіх відволікає
-своїми зірками і… -Друзі, падає Зірка Корони!
-Зірка Корони! -Уу! Супер!
Ви серйозно?!
Вау!
Ви пропустили. Зірка впала десь біля Зоресяйного Озера.
Вона допоможе мені повернути тата.
Нагадати вам, що сталося минулого разу, коли ми шукали зірку? Між вулканом та
викрадачем зірок, ми мало не загинули.
Ти хочеш стати геройкою, та невже тобі байдуже, що ти наражаєш нас на небезпеку?
Я не можу все кинути, я так близько!
Але це моя битва, і я не збираюся змушувати вас.
Ти жартуєш? Ми з тобою.
Так, ми майже на фініші.
-Ага. -Так.
Приємно знати, які у вас пріоритети.
Схоже, на нас чекає нова місія.
Твоя єдина місія – домашнє завдання. Не бійтеся, я за ним нагляну. Але як вам
вислизнути, щоб не спіймали вчителі?
Гарне питання. Пані Першоквіт вже щось підозрює.
Вона знає більше, ніж ти думаєш, Мендоса.
Гадаю, потрібен оманливий хід. Настав час для домашнього завдання з хімії.
Знаю, знаю, треба було поспати перед патрулюванням. Але в книжковому клубі
дворовиків було так цікаво.
Е…
Що це було?
Наша черга.
О ні, тільки не бульбашки. У мене фобія.
Забагато бульбашок!
О ні.
Ні, ні, ні. Ні, ні, ні, ні, ні.
Гаразд, повеселилися, а зараз мені час… повчитись.
Що скажеш?
Не подобається грива?
Кожен вважає себе критиком.
Що? Ха! Класика. А?
«Зустрінемось у Смарагдовому гуртожитку. Приходь сам». Оо, інтригуюче. Що як це
питання життя й смерті? Не піти буде безвідповідально. Вибач, люба. Написано
«приходь сам».
Ой-ой-оой!
Еее… агов?
-Привіт, першокурснику. -Аа?
Ласкаво просимо до першого дня твого життя.
Вооу!
Ха!
Софіє, я тут міркувала… Що як Зірки Корони повернуть не лише твого тата, а й
Ґриморію також?
Воу, це буде погано.
Якщо чесно, мене це теж хвилює. Але ж це мій тато.
Я знаю, і я тебе не відмовляю. Але ми повинні врахувати наслідки і бути готові.
Так. І ми прикриємо тебе будь-що.
Слухайте, якщо це надто небезпечно, я зрозумію…
Тихо. Ви чули це?
Ее, нічого не чутно. Але краще їдьмо.
Ну ж бо, розумнику! Настав час розв'язувати рівняння!
Де він дівся?
Ми з Джеймі спостерігали за тобою.
Що?
Твої витівки вражають, як для першокурсника.
Ми вирішили запросити тебе до нашого таємного товариства витівників.
Таємне товариство витівників?!
Таємне товариство витівників? Це ж треба. Це найкрутіша річ, що зі мною траплялась.
Ми знаємо. Аседо, розкажи йому.
Сто років тому на Острів Єдинорогів напала темна сила. Надія була втрачена,
проте, один вершник та вірний придворний блазень усіх урятували. Просто
вони володіли силою сміху і застосували цю магію, щоб об'єднати вершників проти
темних сил.
Тепер ми вшановуємо пам'ять цих героїв, даруючи сміх усім.
І ви запрошуєте мене? Нарешті мене хтось зрозумів! Так, так, мільйон разів так!
Гей, воу-воу-воу, стривай, першокурснику. Ти маєш довести, що гідний приєднатися до
«Посміховища».
Так. Спершу тобі доведеться розсмішити нас.
Вона справді не бачить нас?
Вас, звісно, захоплюють перегони, але найголовніше, що повинен засвоїти вершник
це…
Ха, схоже, наближається гроза. Отже, як я й казала, найважливіший урок, який я можу
дати…
Е, ее… найголовніше – зберігати спокій!
Спокій перед лицем…! Та годі вже! Зберігати спокій перед лицем небезпеки!
Забудьте.
Давай, люба. Знаю, це не звичайна витівка, та потрібне щось нове, щоб їх розсмішити.
Гей, дівчата. Давно не бачилися. Як ваші справи?
Ми знайомі?
О, Деліє, Ясінто, оце ви мене насмішили.
Він з «Сапфірового» з Валентиною. Ти посіпака Софії, так?
Ее, радше це вона – моя посіпака. Чули, як я врятував її від щурогусені?
Коротше, на нас напала величезна щурогусінь. І Софія така: «Фуу! Ааа!
Рятуйте! » А я такий: «Спокійно, зараз я тебе врятую, я чудово розбираюся з такими
штуками». А потім… Щурогусінь!
Здалося. Бувайте!
Це була жахлива історія.
Фу, фу, фу, фу, фу!
Зірка вже десь поруч.
Еем, майже.
Та ви знущаєтеся?
Покликати Ізабель та Бурхливого?
Вона ж перед нами. Не можна йти, бо її знайде викрадач. Тільки не зараз.
Ми впораємось.
Крижинко!
Ось вона! Остання Зірка Корони! Ха! Вперед, люба!
Ее, дівчата!
Ні!
Ми не тікатимемо! Це дуже важливо для моєї найкращої подруги, і я не дозволю якомусь
страшному викрадачу зірок усе зіпсувати! Це скінчиться зараз!
Давайте! Всі разом!
Гей! Що це було за ланчем?
Ее, ти про перший ланч чи про другий? Е, чи про перший бранч? Адже хлопці, що
ростуть, завжди голодні.
Хоч ти й любиш жарти, але трюк зі слимаками – це було низько.
Гаразд. Е. Річ у тім, що я намагаюся потрапити до таємного товариства
витівників «Посміховище».
По-перше, ти не вмієш зберігати секрети. По-друге, це дурна назва. І по-третє, ти
кинув навчання, щоб вразити якихось невдах?
Так. Адже я ніколи не стану крутим математиком, але я можу стати крутим
витівником.
Справа не в цьому! Я що, єдина, хто сприймає навчання тут серйозно?!
-Ви не розумієте, я… -Звісно розуміємо. Ти боїшся невдачі.
Тобі значно легше бути просто «жартівником», ніж долати
труднощі. Але ти лише шкодиш сам собі.
Першокурснику, ходімо.
Ми хочемо для тебе найкращого. Повертайся в гуртожиток.
Вибачте, дівчата.
Гаразд! Сподіваюсь, тобі буде весело в тому клубі!
Бо якщо через тебе мене виженуть, тобі знадобиться їхній захист.
О ні. Сподіваюсь, що хоча б інші не втрапили в халепу.
Оой! Не знала, що він так може!
Треба йому завадити!
Ні!
Святі квіточки! Невже він…? Як він…? Куди він подівся?
Я не знаю, але він зникнув.
Дякую. Ви врятували Зірку.
Стривайте, щось тут не так. Ми навіть не знаємо, що сталося.
Що? Ми повинні радіти. Ми здолали викрадача зірок і зібрали всі Зірки
Корони.
Так!
Ти довів, що гідний приєднатися до «Посміховища».
-Клас! А буде таємне рукостискання? -Алее… тобі ще потрібно
зробити останню річ перед цим.
Усе просто. Ти маєш забрати смарагдову вазу з кабінету пані Першоквіт.
Круто, круто, круто. Злом з проникненням. Чудова витівка. Ну тоді я піду й зроблю
це.
Але ж це не крадіжка, це радше позичання, так? Я маю зробити це, якщо
хочу приєднатися до «Посміховища», а я хочу. Так. Та що як мене піймають? Що як
мене знову виженуть? Що як через мене виженуть усіх?! Вел мене вб'є!
Але мене не піймають, бо моя дівчинка за всім нагляне.
Серйозно? Гаразд, зроблю все сам.
Мм, пані Першоквіт, ви тут?
Добре, смарагдова ваза, смарагдова ваза. Ваза? Так, ваза.
Вау! Як кмітливо.
Е, зосередься, Рорі.
Мабуть, це смарагдова ваза. Ха. Цікаво, нащо вона їм?
Супер пухнастий плигун!
Ой-ой-ой! Чекай!
-Попався! -Стоп.
Це що, був жарт?
Так! До нього дійшло!
Але це не смішно! В мене можуть бути проблеми! «Посміховище» таким не
займається!
«Посміховища» ніколи не існувало! Ми все вигадали!
Що?! Нащо?!
Щоб поставити тебе на місце. Бо ми найкращі витівники в Академії Єдинорогів.
Приємного тобі відрахування, зноовуу!
О ні. Ось, як почуваються ті, з кого я кепкую? Жахливо. Поміркую про це потім.
Повернися!
Гей, ми бачили, як твої друзяки звідси вибігли і подумали…
Просто супер. Це дуже вчасно.
Ой!
Просто хочу нагадати, що нічого б цього не сталося, якби ти послухав мене і зробив
свою домашку!
Домашка.
Математика. Точно!
Якщо він зберігає швидкість, стрибаючи під кутом сорок п'ять градусів… Знаю.
Вся річ у кутах, так?
Так! Хто казав, що в реальному житті не потрібна математика?
Ти казав. А потім зробив купу дурнуватих речей.
Так, вибачте, ви мали рацію. Я хвилювався через навчання і просто
намагався його уникнути. Обіцяю, що буду серйозніше готуватись до екзамену. Я не
підведу вас.
Твоя тренерка тобою пишається.
Оо, як це мило! Ходімо вже, поки нас ніхто не піймав.
Ні. Я маю прийняти наслідки. І вибачитися перед пані Першоквіт.
І пані Праліс, і Ясінтою, і Делією, і Грозою, і мамою, і…
Пам'ятайте, пане Кармайкл, це лише перша частина вашого покарання. А з другої
частини й по двадцяту я вигадаю щось цікавіше.
Я розумію, пані Першоквіт. Беру на себе всю відповідальність.
Дуже добре. Знаєш, Рорі, вчиняти правильно не завжди легко. Іноді тебе не розуміють.
Це навіть призводить до сварок. Але врешті-решт, ти маєш захищати те, що
правильно.
Звіісно.
Дякую, пані Першоквіт.
Прибери свисток, я йду вчитися. Відтепер, старий добрий Рорі не шукатиме проблем.
Щодо цього… Софія повернулась.
Я не шукав проблем майже цілу годину.
Отже, ви знайшли третю Зірку.
Знайшли! І тепер ми повернемо тата Софії.
Часу обмаль. Сузір'я єдинорога зникає. Магія зірок триватиме недовго.
Я знаю. Але я тут подумала… ви не дарма хвилювались щодо Ґриморії. Активація зірок
може її повернути, і це загрожує усім нам.
Тож, я не робитиму цього, якщо хтось з вас проти.
Ми з тобою, Софіє.
-Не можна боятися труднощів, так? -Так. Хай що буде, ми здолаємо це разом.
Я «за».
Валентино?
Мені байдуже. Роби, що хочеш. Ти завжди так вчиняла.
Гадаю, Валентина також не проти.
Дика Зірко, куди треба їхати?
Тут це й сталося.
Ой-ой, ми тут не самі.
Ти здала нас?! Я вірила тобі!
Хтось мав це зробити.
Пані Першоквіт, я не знаю, що вона сказала, але я…
Пані Мендоса, прошу, не треба більше брехати. Я розчарована, що ви не
послухались мене. Але, я вас не спинятиму.
Що? Про що це ви?
Я хочу допомогти.
Хвилиночку. Це реверсивна психологія?
Ні, це турбота. Це небезпечний, безрозсудний план, та вочевидь, ви не
зупинитесь, поки не спробуєте. Вам потрібен нагляд. Попри те, що ви думаєте,
мені теж небайдужий Майлз.
Ну тоді, пора.
Скоро побачимось, тату.
Серцю повір, Прагни до зір, Єднання дар плекай, І в чарах сяйв про дружбу дбай.
Тож серцю повір, Прагни до зір, Лиш серцю ти вір.