Іди за мрією
Аж до зірок
Ваш зв’язок вже проступає Магія буяє, наша дружба все зростає
Слухай своє серце
-Дай собі волю -Волю
Повір у свою долю
Іди за мрією
Аж до зірок
Ваш зв’язок вже проступає Магія буяє, наша дружба все зростає
Іди за мрією
Аж до зірок
Іди за мрією
АКАДЕМІЯ ЄДИНОРОГІВ
Що сталося? Промахнулися?
Спробуй ще. У нас вийде.
Ну ж бо, благаю! Ще разок!
Ні!
Не може бути.
Співчуваю, Софіє. Не уявляю, як тобі болісно.
Знай, що завдяки твоєму татові Острів єдинорогів продовжує жити.
Він усіх урятував.
Але його більше немає.
Уже пізно. Вертаймося в академію.
Може, спробуй їх перезапустити?
Зірки — не комп'ютер, Рорі.
А, то вони — сувенір? І хто тут дурний?
Твій план провалився.
Ні, він мав спрацювати.
Щось не так.
Я тобі дещо принесла для сну. Лаванду.
Поклади її під подушку, і одразу заснеш.
Хочеш поговорити?
Про що говорити? Я думала, у мене вийде.
Я так ризикувала, бо вірила, що поверну його.
Яка я наївна!
Відчуття, що я знов і знов його втрачаю.
Ти його не втратиш, Софіє. Він завжди буде частиною тебе.
І він би пишався, якою крутою вершницею ти стаєш.
Поки що стаю.
Не знаю, як зосередитися на іспиті.
Якщо провалимося, мене витурять з академії.
Не турбуйся, добре? У нас є кілька днів.
Зараз тобі треба виспатися.
Тривога! Усі по сідлах! Пані Першоквіт чекає!
Учні, сила зла напали на Острів єдинорогів!
-О ні! -Що?
Ґриморці заскочили нас зненацька.
Вони взяли в полон вершника.
Вони загрожують полоненому і всьому острову.
І ви покликали нас?
Так, Сапфіри найкращі й все таке,
але ми лише діти.
І вас оцінюватимуть як дітей.
О ні!
Ми дивитимемося, як добре ви пізнали себе,
єдинорогів і одне одного.
Це він! Останній іспит!
Нам ставитимуть оцінки?
Краще вже битися з магією ґрим.
Оцінок не буде. Ви або складете іспит, або ні.
Нам потрібні вершники, здатні захищати магію.
Як складете його, залишитесь.
Як ні — вмить покинете острів.
-Серйозно? -Мені погано.
Ану зберіться! Продовжуйте, пані Першоквіт.
Це чарівна карта — важливий інструмент вершників єдинорогів.
А це Трензельні руїни.
Ейво, вони несправжні.
Я знаю. Але оґри? Миттєве виключення? Це занадто.
Ви маєте дістатися руїн,
знешкодити оґрів, звільнити полоненого
і вернутися в академію до заходу сонця.
Три дзвони пролунають під час іспиту.
Як почуєте третій — час вийшов.
До заходу? У нас цілий день.
Раз плюнути.
Трензельні руїни на іншому кінці острова. Туди вічність скакати.
На щастя, вершникам на місіях
дозволено користуватися магією карти.
Вау!
Ого. Ви з татом, мабуть, усе це вже проходили, га?
Ми гаємо час! Їдьмо!
Пам'ятайте, це командна місія.
Ви маєте працювати разом, щоб виконати її.
Якщо вернеться не вся команда,
іспит ніхто не складе.
-Пора йти в бій! -Покажемо їм!
-Так! -Так!
Ого.
Так гарно.
Можна заберу цей портал? Набридло їздити в авто з мамою.
Увага! Усе дуже серйозно, тож будьте зосереджені.
Так!
Сьогодні ви всі Фурії,
а Фурії не лажають.
Блін, не хочу бути Фурією.
Тобто давай розвідаємо ситуацію.
Це, мабуть, вхід.
Значить, полонений там.
Тихо. Хай пройде.
Що це було, Мендосо?
Валентино, вони багато знесли.
Знаю, але то в минулому. Зараз головне — іспит.
Чи можу я на вас розраховувати?
Можеш.
Ми не знаємо, скільки там вартових. Треба простежити за оґром, розрахувати…
Нема часу. Просто їдьте за мною.
Будьте поруч. На бійку часу нема, крастимемося.
Думаєш, ми тебе розуміємо?
Ми близько. Треба обійти його.
Я читала, що оґри люблять яскраві речі.
Молодець. Квітко, зроби щось займисте.
Бідне перекотиполе.
Грозо, повій ним перед оґром.
Ого! Клас! Ти це бачила?
Пані Першоквіт попросила Етеру зробити ілюзії.
Ти в нормі, чувак?
Так.
Схоже, інші оґри не почули.
Бо ми крута команда.
Їдьмо. Наш безстрашний лідер чекає.
Вибач. Не помітила, як ви поїхали.
Ти не помітила, як твоя команда поїхала без тебе?
Ей, вона вибачилась.
Ще два дзвони, і час спливе.
Будьмо разом і напоготові. Права на помилку нема.
Ура! Вперед, командо!
У них огірки замість мізків. Де вони тримають полоненого?
А це не та сама стіна?
-Ми… -Не кажи «заблукали»!
Ні. Я лишаю слід з горіхів.
Вони корисні для мозку.
Ми заблукали.
Може, розділимося?
Ні. Ми повинні вернутися разом. Я не можу спускати вас з очей.
Хто зробив тебе босом?
Дивіться! Підказка!
Я впізнаю цю хустку.
Ей, сюди!
Це речі моєї тітки.
Мабуть, полонений — пані Фурія. Вона лишила слід.
Ще б пак. Фурії завжди думають наперед.
Мабуть, твоя тітка десь там.
Тобто полонена вершниця. Треба зберігати професіоналізм.
Їдьмо.
Що?
Через парадні двері? Ти що? Там будуть оґри.
Вона права. Ми неготові. Що як там засідка?
Неготові? Хто б ото казав.
Усе, погризлися — і досить. Гляньте.
Може, прокрадемося через тунель?
Прикрийте нас. Я не хочу ніяких сюрпризів.
Прийнято!
Ясно.
Не плутайся під ногами.
Що? З нею марно сперечатися, коли вона така.
Справжня пастка? Круто.
Як вона запускається?
Тут нічого не видно.
Кращого місця, щоб на тебе напали, годі шукати.
Софіє, ні!
У нас нема на це часу…
Що сталося? Ви чогось торкнулися?
Вел, спокійно.
Чого нас навчили оґри? Це просто ілю…
Я завалю іспит! Вперше! Я не готова!
Я і уявити не могла, що можу вилетіти зі школи.
Не смішно! У мене сильний страх темряви!
Рорі, зберися!
-Так, мем. -Ви з Грозою нас визволите.
Ми?
Так. Струсіть плиту громом. І все.
Стійте! Ви тут усе обвалите!
Нас завалить, і ми станемо привидами учнів-невдах.
Ні! Ми на пів шляху, і застрягли!
Дайте подумаю. Можна знайти вихід звідси.
Думай. А ми їдемо.
А як же решта?
Треба знайти вихід. Їдьмо!
Заважка. Навіть для магії єдинорога.
Агов! Чуєте мене?
Стукніть двічі, якщо не чуєте. Думаю, вони пішли.
Залишаються парадні двері.
Це все через мене. Знову.
Вел нестерпна, та вона права. Я маю зосередитися.
Рада чути, бо пасток ще буде багато.
Скажу те, що у всіх на думці: «блін».
Стародавня архітектура Острова єдинорогів.
Так круто!
Якщо вона не вказує на вихід, то…
Мовчи!
Як вам луна?
Рорі, нас почують оґри.
Так спокійніше в темряві. Ніби навкруги повно людей!
Припини!
Гаразд!
Більше не буду.
Це місце дуже старе.
Думаю, магія Грози його пошкодила.
Стоп. Це світло там?
Тітка там! Тобто пані Фурія.
Забагато оґрів. Треба знайти решту команди.
Це наш шанс. Спершу врятуємо її.
Але…
Отже пастки тут, тут і тут.
А оґри тут, тут, тут і тут.
Народ, у нас проблемка.
-Вони натраплять на пастки! -Я їх зупиню.
Отак! Хто наступний?
Валентино! Стій!
Серйозно?
Вйо, Вуглику, це наша слава!
Зупинися, а то…
Чорт!
Ось чому я тебе зупиняла!
Вперед.
Ми їм потрібні.
Але туди неможливо піднятися, не запустивши пасток.
Тоді ми їх запустимо.
Що?
Їдьмо. Допоможемо їм.
Ого!
-Ти теж на вечірку-підмогу? -О, так! Наведімо тут лад!
А ти ще сварила мене за поспіх.
Що я мала робити? Чекати тебе?
Я не буду першою Фурією-невдахою!
Так. Тебе турбує лиш успіх.
Якого б я досягла, якби не ти!
До чого тут я?
Ми б краще підготувалися, якби не твої пошуки зірок.
Тепер ми провалимо місію, як ти провалила порятунок батька.
Цілься в червоні точки!
-Ура! -Так!
Моя совість чиста. Хоч я його не вернула.
Я зробила все, що могла.
Ось що важливо. А не перемога.
Ви закінчили? Треба рятувати вершницю.
Но, вперед!
Клас!
Ми впораємось!
Рятуй тітку!
Не бійся, тітко. Ми тут.
Час спливає, Валентино.
Так!
Ми змогли! Якимсь чином ми змогли!
Чому це тебе дивує?
Звісно, змогли. Ми ж Сапфіри.
-Так! -Слава Сапфірам!
Ви гаєте час.
Вам треба повернутися до третього дзвону.
Це доказ, що ви звільнили мене.
І, Валентино,
на вашому місці я б їхала швидко.
Мерщій!
Давай, Вуглику!
Що це?
Ні. Тітка.
Ей, відвези його в академію!
Вел, ти куди?
Давай, швидше!
Давай!
Валентино, що ти…
Валентино!
Іди за мрією
Аж до зірок
Ваш зв’язок вже проступає Магія буяє, наша дружба все зростає
Іди за мрією
Аж до зірок
Магія буяє, наша дружба все зростає
Іди за мрією
Переклад субтитрів: Дмитро Білоус