Серцю повір, Прагни до зір, Єднання дар плекай,
І в чарах сяйв про дружбу дбай. Мчи до мрій,
Як вітровій, Шлях свій знайти зумій. Серцю повір,
Прагни до зір, Єднання дар плекай,
І в чарах сяйв про дружбу дбай.
Тож серцю повір,
Прагни до зір, Лиш серцю ти вір.
Тьотю!
Ми тут! Тримайся!
Валентино! Потрібне світло.
Вел!
Усе гаразд. Ми врятуємося. Тільки тримайся.
-Валентино, ти провалила іспит. -Не має значення.
Головне – витягти тебе звідси.
Ти змінилася.
Не звертай на це уваги.
Я не сказала, що це погано.
Гаразд, почуття обговоримо потім. Спершу, треба вибратися.
Ха-ха! Хороша дівчинка. Пані Першоквіт, у мене скарга.
Що?
Але спершу ви.
Я була тут увесь час, мене ховали ілюзії Етери. Але я більше не могла
лишатись осторонь.
То це теж ілюзія? Частина іспиту? Насправді ми не провалилися, і все гаразд,
-правда ж? -Ця небезпека, на жаль, реальна.
Вам треба знайти безпечне місце, а потім ми подумаємо…
Нізащо.
-Ми не кинемо їх там. -Маєш план, Лейло?
І не один. Спершу треба подбати про нашу безпеку. Рорі, Грозо, на вас – каміння.
Прийнято.
Я читала про архітектуру Трензельних Руїн, і знаю, що ті колони – опорні. Вони
тримають усе це місце. Якщо зміцнити їх ще, каміння більше не буде на нас падати.
Блискуча ідея, Лейло.
Ізабель, очисть зону навколо колон.
Буде зроблено! Ти така розумниця!
Крижинко, створи льодяні стовпи. Потрібно відновити опори.
Ейво, Квітко, приберіть завали,
щоб звільнити Валентину та пані Фурію. Не думаю, що щит Вуглика довго витримає.
Ясно. Вперед, Квітко!
Це ненадовго. Треба якнайшвидше витягти їх.
Ясно. Дика Зірко?
Ми прикриємо! Не зупиняйтесь!
Що це за супер-сяйво?
Оой! Оох!
Вуглик завжди був такий швидкий?
Обережно!
Крижинко, ти що, заморозила камінь у часі?
Здається, всупереч усьому, ви разом створили Гармонійний Зв'язок.
Е, е… що?
У вас є зв'язок з єдинорогами. Але зв'язок одне з одним, командний,
виводить їхню магію на абсолютно новий рівень. Це дуже рідкісна…
Класна історія, бро, та може потім її розкажете?
Так, це буде розумно. Але ніколи не звіть мене «бро».
Пані Фурія заснула. З нею все буде добре, потрібен час і відпочинок.
Дякую за допомогу. І пробачте мені.
Я не повинна була так тиснути на вас на іспиті. Вочевидь, це не допомогло.
Я так розхвилювалась, що забула про провал.
Я теж.
А я – не забула.
О, та годі, все не так погано. Звісно, нам доведеться ганебно покинути острів,
і ми ніколи не побачимо наших єдинорогів, проте… Я шукав світлий бік,
але його немає.
Хоча ви не встигли вчасно виконати завдання,
я була вражена вашою командною роботою, враховуючи обставини.
Оскільки мета екзамену – оцінити командну роботу, ваш
Гармонійний Зв'язок довів, що ви – команда.
Гадаю,
ви заслужили право закінчити
перший рік навчання.
-Так! Уууу! Супер! Клас! -Так! Ураа! Супер! Юхуу!
Гей, я хотіла сказати, ти не повинна вибачатись за те,
що ставиш сім'ю на перше місце. Ми тебе підтримаємо.
-Вітаю вас, Сапфіри. -Супер! Юхуу!
Уууу! Клас!
Ваш перший рік навчання добіг кінця. Але я закликаю вас більше дізнатися про нові
сили ваших єдинорогів. Перевіряйте їх та опановуйте.
-Юхуу! Так! Так! Клас! -Уууу! Круто! Так! Погнали!
Нові сили, га? Гаразд, Бурхливий, що ти вмієш?
Бульбашка? І що вона може…?
Еее…
Друже, ми дихаємо під водою!
Круто!
Тепер ми! Тепер ми! Грозо, ну ж бо! Покажи, покажи, покажи, покажи!
Воооу! Воу! Ух!
Ого! Вони літають на блискавці.
Ми літаємо на блискавці!
Я так і сказала, Рорі!
Йє-хаа!
Ооо! Магія метеликів! Я в захваті!
А де Рорі з Грозою приземлились?
А?
Око в небі? Клас!
Як щодо вас із Зіркою?
Дика Зірко, це наче райдужне відлуння мого метелика.
А світло виявляє приховані сліди.
Райдужний зір? Як круто!
Уу!
Ти зможеш, подруго!
Ого! Молодець, Крижинко!
Клас!
-Гей, ми можемо поговорити? -Ти хочеш поговорити зі мною?
Я… будь ласка.
-Що з тобою? -Я маю тобі дещо сказати,
ясно? Просто дай мені хвилину.
Ну гаразд. Я просто скажу це, але не сердься, доки не закінчу.
Еее, ну добре.
Отже… спершу, я цього не розуміла. Вважала тебе дурною.
Але після того, що сталося з тіткою, здається, я нарешті усвідомила,
– чому ти ризикуєш усім, щоб знайти тата.
Нічого не вийшло. Забула?
Це не так. Тебе обдурили. Пані Першоквіт і я.
Що? Що ти таке кажеш?
Одна з твоїх Зірок Корони фальшива. А справжня у пані Першоквіт.
Щ… що?
Як… як це взагалі можливо?
Я не знаю, я не ставила питань! Я просто шпигувала за тобою, ясно? Я сказала їй, що
ти шукаєш Зірки Корони, а вона вигадала, як тебе спинити. Ось чому Зірки
не спрацювали, коли ти хотіла повернути тата.
Ти знала й не сказала мені?
Але я кажу тобі зараз. Слухай,
справжня Зірка Корони в кабінеті пані Першоквіт. Тож, якщо ти віриш,
що вони допоможуть, можливо, ще є шанс врятувати твого тата.
А тепер можеш сердитися, напевно.
Е, щось я тебе не розумію. Чому ти мене обіймаєш?
Завдяки тобі я зможу повернути тата.
І як ти забереш Зірку Корони з кабінету Першоквіт, щоб вона не помітила?
Не знаю, але щось вигадаємо разом.
Ааа, як тобі таке, любий татку? Тепер вона знає правду, і я певен,
твою дорогоцінну доньку ніщо не зупинить, щоб повернути тебе.
То ти зрадила нас, потім усе виправила, а потім зрадила пані Першоквіт?
Десь так.
Подвійна зрада? Ти, фактично, супер-шпигунка. Клас.
Що? Чому ніхто з вас не сердиться? Я б на себе сердилась!
Ти думала, що чиниш правильно, а потім зрозуміла, що насправді було правильним!
Ну як я можу не пробачити?!
Ти зробила це саме вчасно, бо це остання ніч Сузір'я єдинорога.
Завтра магія Зірок Корони зникне, і доведеться чекати п'ять років,
щоб спробувати ще раз.
Учора не могла сказати, га?
Зачинено. Скажіть, а хіба раніше тут був замок?
Можливо, він з'явився після того,
як до її кабінету хтось вдерся і випустив пухнастого плигуна, не знаю.
-Можливо. Оу, завжди хотів це зробити. -Гей!
Дозволь і мені побути шпигуном, Вел. Не забирай усі розваги.
Дай-но я.
Дуже сумніваюсь, що наша мила,
добра Ейва зможе зробити
щось таке підcтупне, як…
Так!
Знаєте, у мене дуже багато питань зараз.
Спитаєш потім. Ходімо.
Я стерегтиму тут.
Ти певна, що це гарна ідея?
Бо минулого разу вона просто зрадила нас і все зіпсувала.
Усе гаразд. Я вірю їй.
Валентина не знає, де саме схована Зірка. Та вона попередила,
що може бути якийсь магічний захист, тож обережно.
Мої вітання, Рубіновий гуртожитку. Ваш перший рік навчання добіг кінця.
Але я закликаю вас більше дізнатися про нові сили…
Здається, в моєму кабінеті проблема зі шкідниками.
Продовжуйте без мене.
Ви навіть не закінчили промову.
Закладаюся, Сапфіровий гуртожиток знову накапостив. Вони люблять увагу.
Пані Першоквіт! Софія вдерлась у ваш кабінет, щоб знайти Зірку Корони!
Мене попередив мій сигнал. Але як вона дізналася,
що справжня Зірка Корони у мене?
Я розказала їй, що ми зробили.
Після іспиту я дивно почувалась, і моя тітка…
Але захистити острів від Ґриморії
– це зараз найважливіше. Пробачте.
Це ти пробач, Валентино.
Я не повинна була втягувати тебе. Але ми маємо зробити все, що треба.
Тут, мабуть, повно потаємних шухляд та ящичків.
Ні, лише документи. Хоча я бачила оцінки Рорі. Жах.
Гей, не суди мене. У мене кепська пам'ять, і я завжди нервуюся під час тестів,
а це все погіршує. Чекайте. Я дещо згадав… Ха! Не така вже й погана у мене пам'ять.
Зірка Корони.
Так!
Викрадач зірок!
Але ж… ми тебе здолали!
Ми так думали. Та це була просто ілюзія, правда ж? Пані Першоквіт.
Що?!
Отже, ти здогадалась.
Тільки запізно. Усі ці фокуси… Це були магічні ілюзії Етери, так?
У Етери багато сюрпризів.
Потрійна зрада.
І нащо я тобі вірила?!
Будь ласка, діти, не гарячкуйте. Можливо, це важко зрозуміли, та все, що я робила –
я робила заради Академії Єдинорогів. Я не дозволю тобі відродити Ґриморію. Це надто
небезпечно. Твій батько не хотів би цього.
Не смійте згадувати тата!
Що ж, гаразд.
А ви звідки тут, малі бешкетники?
Що це ви накоїли?
Усе гаразд. Тут вони в безпеці, поки не зникне магія Сузір'я єдинорога.
Ти вчинила правильно, Валентино.
Вершники єдинорогів мають
захищати цей острів.
Софіє… Софіє… Софіє, прокинься! Вставай!
Саме вчасно, сонько.
Тату? Але я… е, я збиралася, ее…
Щось не пам'ятаю.
Мабуть ти збиралася встати й поснідати, доки Марко не з'їв усі млинці.
Твій брат – пожирач млинців.
-Це наклеп! -Це не наклеп, це правда!
Про що я забула?
Софіє, отямся!
О, може ти хотіла допомогти з уроком верхової
їзди десь за… ооо… двадцять хвилин?
Аа? Гмм.
Софіє, що на тебе найшло?
Нічого, просто якийсь дивний день.
Гадаю, не варто було змагатися в поїданні млинців із Марко.
-Ха! Я в цьому чемпіон. -Ану йди сюди!
Що ж, друзі, хто готовий до першого уроку?
Софіє!
Та отямся ти!
А?
Це ваш щасливий день, бо моя донька Софія допоможе нам провести урок.
-Софіє! -Аа?
Ти серйозно зараз робиш ілюзорну роботу? Зосередься, Софіє! Розумію,
тобі цього хочеться, але ти маєш боротись, якщо хочеш урятувати свого тата.
Я тебе знаю. Звідки я тебе знаю?
Оо… Ні, е, стоп. Е, я тебе не знаю.
Ти застрягла в ілюзії! Тут усе фальшиве! Прокидайся!
Ні, тут усе ідеально.
Якщо твоє життя ідеальне, чому тут я? Ми ж навіть не друзі.
Валентино! Тобі давно пора визнати, що насправді ми – друзі! Аа?
Так, авжеж. То ти мене пам'ятаєш.
У нас немає часу. Софіє, ти маєш вірити мені.
Моя сяйлива зірко, що сталося?
Е, здається, я маю зробити щось важливе. Пробач, тату.
А?
Нарешті!
Моя золота медаль!
-Каченята… Чекайте. Ти знову нас зрадила! -Це не так. Хто, по-вашому, розбудив вас?
З невеликою допомогою.
Отже, ти знову на нашому боці?
Річ у тім, що я завжди на два кроки попереду, ясно? Я припускала, що пані
Першоквіт дізнається про те, що ми сюди вдерлись. Якби нам і вдалося довезти Зірку
та книжку на пляж, вона б сіла нам на хвіст. І тому я вдала, що стала на її бік,
-аби здобути оце. -Воу!
Коли вона не дивилася, я замінила справжню Зірку на фальшиву.
І… вона досі вважає, що ви перебуваєте в своїх ілюзіях.
Це дасть нам достатньо часу, щоб повернути тата Софії,
перш ніж вона помітить, що нас нема.
Вау, ти все продумала.
Дай п'ять за чотирикратну зраду! Ха! Ти супер-шпигунка.
Повернімо мого тата.
І досі не вірю, що пані Першоквіт була викрадачем зірок весь цей час.
Так. Вона так швидко рухалася.
Гей… дякую, Валентино.
Ну годі вже. Просто ходімо!
Нарешті. Ми йдемо, тату.
Швидше! Магія Сузір'я єдинорога зникає!
-Вдалося. -Саме так.
Тату? Тату!
Софіє…
Що ти накоїла?
Ми… ми врятували тебе. Як ти й просив.
Я просив облишити мене.
А?
Тоді хто?
Просто чудова робота, Софіє. Дякую.
Серцю повір, Прагни до зір, Єднання дар плекай,
І в чарах сяйв про дружбу дбай. Тож серцю повір,
Прагни до зір, Лиш серцю ти вір.