- Bon dia! - Hòstia, Liv. Collons!
Que hi fas, aquí?
Què? M'he de posar en forma.
No just després d'acabar a l'hospital.
- T'he dit que ens veuríem després. - Sí, però estaves molt…
- I m'assetges? - Només vull saber si estem bé.
No.
Espera. Ho entenc. Estàs cabrejada.
- Collons. - Què faig?
Comença per disculpar-te amb la meva cap.
Fet!
Hòstia. Podem parar?
- Em moro. - No.
Hòstia.
Em cago en tot.
Merda.
Necessites un professional. Si l'hi demanes a ton germà…
Li he escrit més d'una vegada i només m'envia emojis enfadats.
- I t'estranya? - Ja sé que és el preferit.
Estira el braç.
Això sembla ciment.
Sí. Has de moure els budells.
Com està?
Exactament igual.
Collons, sí que costa.
Només fa tres dies que fas vida sana.
Imagina't quanta porqueria has acumulat a la vida.
Se suposa que he de menjar això i fer exercici tota la vida?
Soc crítica gastronòmica. Com m'ho faig?
Esmorzo musli i camino cinc kilòmetres cada matí.
Ets una heroïna, Lorraine.
Per l'amor de Déu, Olivia.
- T'has de cuidar la salut. - Bé que em menjo això.
Sí, per poder tornar a Nova York, a la feina i…
I a maltractar el teu cos.
Torna a la realitat. Ja no tens vint anys. A la vida no hi ha dreceres.
Això ho dius tu.
PAQUET NETEJA BONDI
Neteja Bondi?
- De debò? - Sí, de debò.
La Miranda Kerr me'n va parlar molt bé.
El doctor Price diu
que aquests tractaments costen un ull,
et prometen la lluna i t'acaben matant.
Ell sí que matarà algú.
L'altre dia no recordava que el papa era mort.
Aviat receptarà semen de caragol per a les berrugues.
Olivia!
De debò. Hauries de dir alguna cosa abans que algú prengui mal.
I tu t'hauries de disculpar amb ton germà.
Avui tothom vol que em disculpi.
MASSATGE
Ei, Valerie.
Què fas d'aquí una hora?
- Per què? - Ha passat una cosa.
És el tipus d'article que ens cal.
Dexter Fabian presenta un nou plat on cadascú es decapita el pollastre.
Ostres. És…
El tipus d'article que enamorarà els productors.
- Et poso a la llista. - Espera un moment.
Perdona, encara soc a Austràlia.
Què fots, Liv? Em vas dir que tornaries dilluns.
Jo aquí trencant-me l'esquena per tu i tu a l'altra punta de món?
Necessito que et facis veure.
- Tornaré aviat. - Genial.
- Això no m'ajuda, ni a tu tampoc. - Escriuré aquí.
- Truqueu a la Jane. - Serà…
Valerie? Hol…
Et volia dir que em sap greu allò de l'altre dia als premis.
L'Amy és la millor i jo, una idiota.
- I The Standard? - Periodisme independent.
M'hi he subscrit. M'encanta.
Gràcies. Amb un correu, n'hi havia prou.
Ostres.
- Estàs bé? - Perdona.
Avui he sortit a córrer.
- És com si se m'hagués follat un camió. - Helen?
M'he de treure la merda de dins per tornar a Nova York,
a una feina que, irònicament, consisteix a menjar merda.
Em plantejo la Neteja Bondi.
És divertit. N'hauries d'escriure.
Disculpa'm.
- Vinga, gent, a treballar. - Hola.
Què collons?
No passa res. Tranqui.
Què tenim avui?
Tia, no pots atacar la meva cap a la feina.
Volies que em disculpés.
- Haver-li enviat un correu. - Un correu, sí.
- Però ja ho tinc. - Què?
Com cridar l'atenció mentre soc en aquest racó de món.
- La resposta és aquí. - Vídeo sexual no.
No. Ecs. No som al 2008.
Escolta: "Cuinòfila professional emprèn neteja radical
en què no entra res i es purga tot."
Mira.
"Aquest règim de quatre dies
de dejuni, laxants, acupuntura, succió amb ventoses i purga fecal…"
- L'hi has proposat a la Valerie? - No cal.
Només he d'escriure un article que cridi l'atenció i això la cridarà!
Què? En trauré un article molt sucós
i, alhora, la meva pressió farà…
Pam! Permís recuperat i cap a casa.
A la merda la dieta i l'exercici.
Només he de passar gana i que em purguin el colon.
És que s'escriu sol.
- D'acord. Jo ho llegiria. - És clar!
Merda.
- Què passa? - M'estan posant verda a internet.
Quina feina més relaxant.
S'acosta l'aniversari de l'Archie.
L'assetgen uns brètols. Vull que s'ho passi bé.
Me n'he d'anar.
No. Acompanya'm mentre em penetren amb un tub.
Et pots fer un massatge. És com un balneari.
No vull massatges. Vull que em truqui el meu contacte.
No ets periodista? No vols veure què em treuen pel forat del cul?
- No. No diguis això. - Forat del cul?
T'odio. Fot el camp.
Forat del cul.
D'acord, vindré, però calla.
No és exactament l'article que vol la meva cap…
Hòstia! Molt bé, anem per feina.
Ara notaràs com t'expandeixes.
- Espiritualment? - A l'anus, reina.
Això sembla un veterinari.
- Com t'ha anat? - Massa oli.
Aquest és un espai sense mòbils.
Gràcies per avisar-me.
La resposta és no.
Perdona.
Hòstia, tia, mastega el menjar.
Hòstia, estic feta una merda.
És patètic. M'han de drenar.
És humiliant.
- Fem-nos una foto. - Sí.
Més amunt.
- Meu. - Liv!
No, para. T'has de relaxar. Beu una mica de te.
Analitza'm l'interior.
El meu contacte!
Estem a mitja purga.
Merda!
No toqui els tubs.
No li pots tornar la trucada?
No! És un número privat.
No estiris, si us plau!
Digui?
Collons!
- Potser… - No, calla.
- Últimament fa molt bon temps. - Sí. A fora s'està molt bé.
Ho entenc. Ens assegurarem que no torni a passar.
Gràcies.
I disculpi.
- Què ha passat ara? - S'ha equivocat de medicació.
Amb la dosi doblada.
Viagra.
Deu haver sigut una nit llarga.
Gràcies per venir…
Shirley.
És clar, Shirley.
Molta sort amb…
- Amb tot això. - Ja.
En fi, m'ha semblat que t'ho havia de dir.
Vaja, mare meva.
Espero que no se la prengui de cop. La seva dona no podrà caminar.
Sí, no voldria pas ser ella.
És que és la segona vegada que passa aquesta setmana
i, és clar, som humans,
ens pot passar a tots,
però hi ha un patró
i m'ha semblat que seria irresponsable no dir res.
Lorraine, què intentes dir?
Aquests errors em preocupen.
Pels teus antecedents familiars,
crec que hauries de mirar si tens demència.
Hola. Passava pel barri. Hi ha l'Amy?
Potser hauries d'haver avisat.
Ames, és la Liv.
No pots fer rotllets de salsitxa vegans i sense gluten?
D'acord. Doncs els dos.
Hola, senyor i senyora Kwan.
- Hola. - Hola.
Ostres, quina bona pinta.
Hola, Liv. Vens a sopar?
- Sempre ets benvinguda. - No puc.
Tant de bo. Faig dejuni.
Neteja Bondi. Res sòlid.
Els blancs no saben què és passar gana.
Liv.
Hola!
Quasi és el teu aniversari.
- És per a mi? - Sí.
El puc obrir ara?
Sí. Per què no?
- Uau. - Oh, no.
- Sí. - Mira quin regal.
No m'entusiasma gaire.
- Ei, podem parlar? - Estem a punt de sopar.
Evie, renta't les mans i a sopar.
- Entesos. - Estàs enfadada amb mi.
Només estic estressada.
Què es diu, Archie?
Gràcies, Liv. Vindràs a la meva festa?
Per això he vingut. Et puc ajudar a muntar la festa.
- Ens pot ajudar amb els jocs. - Podria.
I tant que podria.
- D'acord. - Sí.
Cabells: brillants. Ungles: dures. Ulls: lluents.
Tinc més sentit de l'olfacte, no tinc gens de gana ni em fa mal res.
A més, estic molt calenta.
Somnis intensos. Sexe amb un centaure?
Polla enorme.
Podem no parlar de polles fins a la tarda, Olivia?
Estic gravant notes per feina.
- Estàs bé? Tens mal aspecte. - Gràcies. Capto la indirecta.
Com que és dissabte,
sortiré a caminar amb tu, Miss Cinc Kilòmetres.
Avui no.
Però surts cada matí.
No estic d'humor. A més, tu no et mors de gana?
Sí, però noto una explosió de vitalitat, com si hagués renascut.
Espera. Això és bo.
Explosió de vitalitat, com si hagués renascut.
La Valerie devorarà aquest article. Mama, mira.
Ja no em fa mal.
- Bé, una mica. - Busca un professional.
Com el que tenim a la família.
Truca a ton germà.
Nota: si comparés una polla de centaure amb una fruita,
seria una pinya?
GIMNÀS GLIDE
GARETH, ENTRENADOR PERSONAL
No! Ostres. Molt bé.
Que algú m'ajudi. Auxili.
Estàs bé? Dona'm la mà.
Ostres, era el teu penis?
- Culpa meva. - Ostres, perdona.
- Deixa-ho. Ja… - Vinga, només… Ja està.
- No passa res. - No!
- Hosti. - Hòstia puta!
Merda. Ho sento molt.
Estàs bé?
- No. - Collons, Liv.
Què fas?
No corris a ajudar-me.
No, fot el camp. No tinc temps.
Però soc ta germana. La mama t'hi obliga.
- Això no és una farmàcia. - Necessito una aspirina. Em fa mal tot.
Tio, ho sento molt. És un desastre.
No passa res.
Calla! No li facis casi. Soc un sol.
Ja ho veig.
M'has alegrat el dia.
Si us plau, Gaz.
De debò estàs enfadat per la boda?
De debò em demanes que t'ajudi a posar-te en forma gratis?
Escolta, per poder tornar als EUA, he de…
Et mors de ganes de marxar, no?
Bona sort intentant arreglar aquesta desgràcia.
Necessiteu privacitat. Ja em desinflamo fora.
Sí?
De què va?
Exjugador de futbol que…
- No. Ni ho somiïs. - Què?
Aquí l'Isaac se sent segur i tu ets perillosa.
Em pots escoltar?
És la neteja de colon.
- Ves. Fes… - Sí.
Que marxis.
Hosti.
No ho entenc. Ahir estava genial.
- He d'ajudar la meva amiga. - Li passa a tothom.
Sé que costa molt, però val la pena fer un últim esforç.
D'acord.
Abans de començar, fem unes comprovacions.
- Has anat a cap balneari avui? - No.
- Et sents feble? - No.
Alguna medicació,
anticoagulants o aspirines en les últimes 24 hores?
- Per què? - Seguretat.
S'hauria de reprogramar.
No, tot bé.
Genial.
Preparada?
Sí.
Mira com t'han deixat!
Ja et vaig dir que això era una enredada.
No passa res.
Espera. T'ajudo.
Quan intentes ajudar, ho acabes empitjorant.
Potser t'has passat una mica.
- Olivia! - Ostres.
Això sembla l'escena d'un crim.
És l'aspirina dels collons. No sabia que encara sagnava.
- Doncs sí. - Perquè m'has arrencat les crostes.
I és culpa meva, no?
Déu meu.
Mama, què et passa?
El Dr. Price m'ha despatxat.
Què?
- Per què? Fa mil que hi treballes. - Sí, això ja ho sé.
I què ha passat?
Que vaig seguir el teu consell i vaig parlar-li de la pèrdua de memòria.
- No li va agradar. - Però vas fer bé.
És igual si vaig fer bé o malament.
M'he quedat sense feina.
Potser no és tan dolent.
Treballes molt. Ara et pots divertir.
Com tu?
I què n'has tret?
Quants estalvis tens?
I el pla de pensions?
Potser tu vius dia a dia, però al món real…
Ja visc al món real.
No et fiquis amb mi. Et fa por l'alegria.
No me'n fa cap, de por. Soc molt alegre, jo.
Soc una persona molt alegre.
Digues tres coses que et fan feliç.
Vinga, digues.
- El cafè. - Hosti.
- La tele. - Ostres, fascinant. Què més?
Mama.
Au va!
AVUI, CANCEL·LATS TOTS ELS SERVEIS D'AUTOBÚS
Frena.
Liv Healy.
Stavros?
Ei, tio, és la Liv Lasanya. Creia que vivies a Nova York.
Sí.
Escolta, vaig a Bronte a veure l'Amy. Em podeu portar?
És clar, puja.
Ostres.
El teu amic va fi.
Voleu saber què em va sorprendre a mi?
- Sí. - Que m'encanti el golf.
Sempre ho he volgut provar.
Gràcies. És lli francès.
Quin munt de mosques.
Almenys algú menja.
- Gràcies, Stav. - Un plaer, Liv.
- Mira qui m'ha portat. - Amy!
- Stavros. - Així que vius per aquí.
- Sí que has millorat. - Ja.
Vas deixar el tresorer per terra.
Última hora: l'Stavros Karvelas encara et desitja.
Has fumat amb catximba?
No, és fum passiu.
Què t'ha passat a l'esquena?
És la merda aquesta de la Neteja Bondi.
Res de trencar mobles ni jutjar els meus amics,
i recorda que és una festa infantil.
Us presento la Liv, la meva millor amiga de l'institut, que viu a Nova York.
- Liv, saluda'ls. - Hola.
Com va? Encantada.
Ens vam conèixer a la festa de l'Amy.
Vas trencar la fregidora d'aire que li havíem comprat.
Oh, merda.
Perdó. No m'ho puc menjar.
Faig dejuni. Perdó.
No em van les papil·les. És fastigós.
És antial·lèrgic.
Amb menjar normal, els nens exploten.
En fi, tenia dos dormitoris,
valia 1,65, planta baixa, sense plaça de pàrquing.
Es va vendre per més de tres milions.
No puc més.
- La subhasta va ser una carnisseria. - Sí.
Una carnisseria.
Estàs buscant alguna cosa, Liv?
Tinc 39 anys, la meva targeta de crèdit treu fum
i visc amb ma mare. Que si busco casa?
Doncs és clar que sí.
A qui no li agraden les immobiliàries?
Et fan qüestionar les teves decisions.
- A què et dediques? - Escric articles.
Sobre menjar, actualitat… Principalment per a la revista Banquet.
El dejuni és per a un article.
- Ostres, quina enveja. - I no us ho explicat tot.
Els ho puc dir?
La Liv serà jutge en un nou programa de cuina que serà la bomba.
Bé, encara no han anunciat els jutges oficialment,
però és bastant gros.
- El meu contacte! - Papa.
- Què? - El Baden diu que aquí s'adorm.
Oh, Arch, segur que era broma.
- Mira… - Ves. Jo me n'encarrego.
- Ves. - D'acord.
Ostres.
Quin mal rotllo.
Hola.
El papa creia que així impressionaria els altres pares.
Ja, doncs no.
Molt bé. Nens!
A jugar!
Vinga, Timmy, al cap!
Sí… Oh, no.
- Això no promou el maltractament? - L'ase és culpable, Denise.
- Em dic Diane. - Nen… Gràcies.
Ei!
Tinc l'epinefrina!
- Som-hi! - Som-hi!
Guerra de menjar!
És la millor festa del món!
Papa!
- Ei, estàs bé? - No, no em trobo gaire bé.
- Seu. - Sí.
Menja-te'l. No té gluten però té sucre.
- No puc, la neteja. - Menja-te'l.
És…
- Tens la informació? - Sí.
El sucre t'anirà bé.
Em sap greu no haver-te fet costat als premis.
I no diguis que no passa res, perquè sé que sí.
Només vull que sàpigues que ho sento.
Gràcies.
- Tot bé? - Sí, tot bé.
- I perdona això de l'al·lèrgia del nen. - Sobreviurà.
El Baden és un pinxo.
FACTURA
Gràcies, Dalbert.
Com si no tinguessis prou feina.
En aquest mercat, les cases pràcticament es venen soles.
I ara som família,
o sigui que t'hauria d'explicar el meu secretet.
M'encanta fer càlculs.
De debò. M'ho vaig passar pipa
unificant els plans de pensions del Gaz.
Només vull saber si puc anar passant
mentre no trobi una feina.
D'acord, a veure què tenim.
És curiós. He treballat allà des que el Graham va morir,
plogui, nevi o faci fred.
La feina em va salvar.
No sé qui seria sense.
Lorraine, t'he de dir que estàs en una molt bona posició.
Entre els teus estalvis i el pla de pensions,
podries deixar de treballar si volguessis.
- Vols dir… - Jubilar-te.
Avui mateix. És un somni fet realitat.
- Què? - Saluda la teva nova vida.
I això ens porta a la fi de la neteja.
Obre els ulls.
Com et trobes?
Molt bé.
Però la vaig cagar.
- Què vols dir? - Em vaig menjar un cupcake.
Li passa a tothom.
- De debò? - Ningú no és perfecte.
I un cupcake no desfà tota la neteja.
I una neteja no desfà tot el que fem al nostre cos al llarg de la vida.
Aquest només és l'inici del teu viatge.
Què ha passat exactament?
Des de l'alè putrefacte i la diarrea
fins als cabells brillants i les fantasies amb centaures,
això ha estat ple de sorpreses.
Però he dormit millor i tinc el cap més clar.
I no duent-me res a la boca
m'he adonat de tota la merda que m'hi duia abans.
Tot i que de vegades la vida requereix un cupcake.
A més, la pressió em va baixar…
però no tant com em calia.
Què creies que passaria?
Has malgastat dies. Podries haver fet les coses bé.
M'ha baixat la pressió.
- Molt poc. - I tinc el ulls lluents.
No és rellevant.
La dona de Bondi em va dir que…
I quins títols mèdics té aquesta dona?
Soc la Valerie.
Escriure sobre les teves deposicions no impressionarà els productors.
Torna cagant llets. Necessito que escriguis des de Nova York.
Collons.
GARETH, ENTRENADOR PERSONAL GIMNÀS GLIDE
- Gaz. - Collons. Què…
Perdona.
Necessito que m'ajudis a arreglar aquesta desgràcia.
La feina de Nova York és molt important. No la puc cagar.
Sento molt el que vaig dir de la boda.
No era veritat.
I m'he posat en contacte amb algú
que ens pot enviar peònies encara que aquí no n'hi hagi.
L'impacte mediambiental deu ser enorme, però quedaran bé.
I, si vols,
em faria molt feliç oficiar la boda.
- No. - Molt bé, ho entenc.
Però vull ajudar en el que pugui.
Entesos.
Molt bé, fins aviat.
Fins demà.
Entrenament a les sis del matí.
- Serà horrible, no? - I tant.
Vaja, però si és el sol.
Ai, hola. Hola.
Subtítols: Maria Romero Soronellas