És la fi d'una era.
Aquests 25 anys m'han passat volant
i ara…
Bé, em fa molta pena marxar.
Olivia.
No era feina. Era…
Ho era tot.
Tot.
Però això és una celebració.
- Visca. - Sí.
És la teva celebració. Seu.
És curiós com passa el temps.
Un dia comences a treballar de recepcionista mèdica
i després tot se'n va a la rodar.
La teva… La teva carrera se'n va a la merda.
Té butxaques!
- En fi… - És igual.
Ja et pots netejar el colon,
fer 450.000 refotuts passos al dia
o bé ensenyar-li la vulva a la psicòloga.
És igual.
Perquè l'únic segur a la vida…
és la mort. No?
Però feliç jubilació, mama.
- Merda. - Olivia, ha estat espantós.
- De res. - Seu, psicòpata.
- Seu tu. - Jo ja sec, idiota.
- Per la Lorraine. - Això. Per la Lorraine.
Per la Lorraine.
- Salut. - A la merda.
Per la salut.
FELIÇ JUBILACIÓ, LORRAINE!
- Me'n poses una altra? - Sí.
La Lorraine m'ha dit que et cases.
Com van els preparatius?
M'han sortit dos herpes, o sigui que bé.
Qui és l'afortunada?
Jo mateix. Un home, perquè som homosexuals.
Com els meus pacients preferits.
Sempre tenen lesions sexuals fascinants.
Un dia es va presentar un pacient que s'havia inserit…
Freni la llengua. Per sempre.
SEBASTIAN: FINS DEMÀ!
Hauríem de marxar. Demà tenim el càtering.
No puc. Tinc clients tot el dia.
El Gaz és un despistat.
Ens vam conèixer quan ell volia llogar una propietat.
Hauríeu d'haver vist la sol·licitud. Estava mig buida.
Però soc un corrupte, ell té bon cul i l'hi vaig donar.
Quin pal, collons.
Ho sento, t'avorrim?
No. És una història preciosa.
Merda. Disculpeu-me.
Collons.
Merda.
Hòstia.
Livvie, per què et fas això?
Estaves progressant molt.
No pots tenir dos fills perfectes. No siguis avariciosa.
Sé que les coses estan una mica cap per avall ara mateix,
però tenir bona salut t'ajudarà.
Oh, Livvie!
Què cony passa ara?
Valerie, hola. Hola.
Liv, hem de parlar.
Sí.
- Encara estàs enfadada, no? - Furiosa.
Té, agafa'l i marxa. Ves.
- Què… - He llegit l'article sobre la Camille.
Ja, no m'ho tinguis en compte. És un desastre.
És la millor decisió de la teva vida.
Espera, què?
Tothom parla del teu article, de tu.
Diuen que ets divertida, atrevida i autèntica.
Ho has aconseguit, Liv.
Sí? Genial.
Els productors ja no tenen cap dubte.
Ara fan veure que és idea seva
que siguis la tercera jutge.
Pots arribar dimarts?
Vols dir dimarts dimarts?
Sí. T'he d'explicar el resum creatiu,
i t'enviaré uns arxius.
Vull que te'ls aprenguis abans de la reunió.
Et va bé que em connecti des d'Austràlia?
Per què segueixes allà?
Torna cagant llets.
He d'arreglar uns merders amb la família,
però et prometo que arribaré per al llançament.
ESTATS UNITS D'AMÈRICA
Però què collons?
- M'he pixats els mocassins. - Perdona. No puc esperar.
- He de tornar a Nova York. - És el lavabo d'homes.
El gènere és un concepte binari antiquat!
Quant fa que t'esperes aquí?
Bastant. He vist algunes coses
i he sentit coses i olors…
- En fi… - Crido seguretat.
No, espera. Només necessito que m'assignis un altre metge.
- No puc tornar a la Dra. Singh. - Per què?
Perquè es va donar un cop a la cara per accident
amb el meu cap.
- Ara sí que crido seguretat. - No.
Ei, escolta, Chad.
M'han ofert una oportunitat única,
una feina fantàstica i ja quasi la tinc.
I a mi què?
Recordes quan eres petit? Sí?
¿I somiaves en convertir-te en un gran i poderós
paio del consolat?
En realitat, jo…
Jo volia fer lluita lliure professional.
El Frankie Arranca-Cares.
Tenia una cançó i tot.
Soc el Frankie Arranca-Cares, el Frankie Arranca-Cares.
Aparta't de la meva la cara
i la meva casa. Soc el Frankie Arranca-Cares.
Sí.
I encara ho pots fer, això.
Si pogués ajudar-te a aconseguir la feina dels teus somnis,
remouria cel i terra…
- Mare meva. - Perdona.
Chad…
saps que els somnis són importants,
i el meu somni és a les teves mans.
Si us plau, assigna'm un altre metge.
No és el que sembla.
No. És… És pitjor.
- Crida seguretat. - Què?
Han encongit les talles.
- Hi hem d'anar? - Sí. És la boda del Gaz, no de la Liv.
Encara soc amiga del Gaz.
- I el vestit que ja tinc? - Fa pena.
Emprova't això.
Això?
Et vesties bé quan ens vam conèixer.
I moltes coses més.
Ostres. Ara?
- Vens sovint? - Què?
Et puc convidar? Segur que t'agrada el Martini.
- Què… Què fas? - Fingir que no ens coneixem.
En un emprovador? No té cap sentit.
- A qui imites? - Al Colin Firth.
- Sembles un escura-xemeneies. - Calla.
Els cabells.
- Perdona. - Tranquil·la. Despulla't.
- No. Duc sostenidors vells. - És igual.
- D'acord. - Gira't.
- Què és… - Espera.
- Treu-te els pantalons. - Sí.
- Treu-te'ls tu també. - Sí.
- Gira't. - Sí.
Molt bé.
Mare meva.
Quin fàstic.
No pensàvem clar.
El que feu a casa vostra és cosa vostra.
No us vull tallar el rotllo, però aquí és cosa de Seguretat i Salut.
Ho entenc. Soc paleta.
Molt bé. I si vinc a la teva obra a practicar sexe?
Podem marxar?
No, tio, exhibicionisme.
És un delicte. La policia ja ve cap aquí.
Vinga, mossa.
Do-si-do.
Hola, vaquera.
- Què coi? - És més difícil del que sembla.
No t'acostis o demanaré una ordre d'allunyament.
Molt bé, d'acord.
Només em volia disculpar.
De debò. Em sap molt de greu tot això de la cara.
Com saps que vinc aquí?
He fet ús dels meus magnífics dots periodístics
i t'he buscat a Instagram.
- Uns gats preciosos. - Mare meva.
Només vull que em firmis la revisió mèdica
i no ens tornarem a veure mai més.
- Busca algú altre. - No puc.
El Chad no em vol assignar ningú més.
Tu vas cap aquí i jo vaig cap allà.
Firma-me-la, si us plau. Només és burocràcia.
Que paris.
Ets una de les persones més egocèntriques
i egoistes que he conegut mai.
Ets una mal criada.
No em firmes la revisió?
Ves-te'n a ballar a una altra banda.
Anem ballant cap a la porta.
Fins a…
- Hola. - Hola.
Hola. Ai, perdona. Sí…
- Entrem? - Sí.
Sí.
Un caputxino.
Em pots…
Em pots posar els ous amb alvocat però sense pa?
- Sí. - Genial. Gràcies.
Res d'hidrats fins al gran dia.
Guapo però infeliç: matrimoni típic de Sydney.
Ei, que és broma.
Me n'alegro per tu. L'Albert sembla maco.
Es diu Albert, no?
És Albert però amb una D.
- Alberd? - No.
- Aldert? Alderd? - Dal… Dalbert.
- Dal… - Alderd? Al…
- No. Dalbert. - Crec que estic tenint un ictus.
Potser sí. És Dalbert. Punt.
- Guai. - Sí.
- Gràcies. - Gràcies.
- Merda. - No.
- Perdona. - Tranquil.
M'alegro que em contestessis.
No sabia si voldries saber res de mi quan ho vaig saber.
En…
Entendria que m'odiessis després del que va passar.
Et vaig odiar.
Però ara estic bé. No passa res.
Ho sento.
No t'ho mereixies.
I m'alegro que hagis trobat el Dalbert.
O sigui que et cases.
Deus estar emocionat,
perquè et mories per donar el sí fins i tot abans que comencéssim a sortir.
Bé, sí, però a la persona indicada.
El Dalbert i jo, estem…
És el pas lògic. T'has de comprometre, no?
No ho sé.
Et tu qui es casa. Tu diràs.
Sí.
Estaven… Com us ho explico?
Als emprovadors…
- No és el que volies? - Que em detinguessin en un emprovador?
Mama, t'has de quedar amb l'Archie.
No, el sexe.
Ara t'he d'agrair l'única vegada que has pres la iniciativa en mesos?
Perdoni vostè. No, mama, l'Archie no menja carn.
Què vols dir?
T'he vist masturbant-te. No, a tu no, mama.
Us estem sentint.
Digues a l'Archie que és tofu. Venim de seguida.
- Què et passa? - Ja t'ho diré.
La teva millor amiga diu que no fots un clau ni a l'obra.
- No vull tornar a sentir aquesta frase. - Ni jo.
Però té ganxo.
L'has llegit?
Jo, els de la feina…
Tothom sap que no et dono el que vols.
Tampoc l'ha llegit tothom.
L'article de The Standard? Jo sí.
Molt bo.
Sí, jo també l'he llegit.
Mare meva, tu ets la millor amiga.
O sigui que tu…
Ecs.
Per això volíeu cardar a l'emprovador.
I ara què hem de fer?
- Heu après la lliçó? - Sí.
Millor, perquè us posarem una multa de mil dòlars.
I haureu de fer serveis comunitaris.
…mentre els seus fills descendien i els deia:
"Aquí teniu la resposta.
Jesús és la resposta."
No, gracies. Necessito solucions raonables.
Has vingut al lloc indicat.
Què vols saber?
He de marxar del país.
Si hi ha cap fantasma, esperit
o viking que em pugui ajudar, seria genial.
Preguntem als esperits animals.
Primer,
l'ostra.
Guarda secrets. Amagues els teus tresors interns.
Sí, soc molt sexual.
Segon, el cigne.
Poder elegant, energia infinita,
enveja de molts i enemic de pocs.
Ostres, que precís. Gràcies.
Per acabar,
el bisó americà.
Sensat, pràctic, preparat per a qualsevol cosa.
I què vol dir?
Està claríssim.
Sensat, gràcil, satisfet. Ets exactament on has de ser.
Què?
No. I ja està?
Sí.
T'acabo de donar 200 dòlars.
Els esperits han parlat. I he de portar mon fill a teràpia.
Fes-hi una altra ullada o alguna cosa.
No veus res sobre un viatge en avió ni Nova York?
O falsificar documents dels EUA!
- Necessito ajuda, orientació. - Necessites això més que jo.
Què és?
Te amb una microdosi d'LSD.
No, no he vingut a drogar-me.
Va bé per a l'ansietat.
Ajuda a veure les coses clares i ser resolutiu.
Fa un temps que en prenc i va…
Més, si us plau.
- És una microdosi. No te'n cal més. - Ajuda a ser resolutiu, no?
Doncs tinc mil problemes i cap amb la droga.
Omple-la.
Olivia.
Olivia?
Doctora Singh.
Ja quasi ho tens.
Vas ben encaminada.
Ostres.
Costa molt mirar-te.
Digues què he de fer per tornar als EUA.
És molt fàcil.
Has tingut la resposta davant dels nassos tota l'estona.
Només has de…
Què?
No, espera. Torna.
Ostres.
TRUCADA ENTRANT: EVIE
Evie!
- Liv, em sents? Liv. - Ei.
- Liv. - Ei, reina.
- Necessito ajuda. - Molt bé, respira.
Ha passat una cosa.
Reina, no entenc res del que dius si plores d'aquesta manera.
- On ets? - A Luna Park.
Saps què? No…
- Vine a ajudar-me. - No et moguis.
Trucaré a ta mare perquè jo ara no puc venir.
- No, no truquis a la mama. - D'acord, no.
Et trucaré quan arribi. Fins ara.
Collons.
Necessitaré ajuda.
Sí, però és un secret que m'he menjat el teu pa.
- Enyoro el pa. - Ho he notat.
- Sí? - M'alegro que ens haguem vist.
Vull que siguem amics.
Sí, jo també.
Sí.
- Adeu, Gaz. - Adeu, Seb.
Merda.
Evie, hem arribat. On ets?
No sé on és això.
Evie?
Ostres.
Collons.
Crec que no té bateria.
L'Evie. Quin aspecte té?
Ja.
Té cara.
I de vegades du els cabells recollits,
però de vegades no.
I irradia molta maduresa per a la seva edat,
però no de manera precoç.
Té una autoconsciència
que és magnífica i molt poderosa.
I de vegades du rellotge!
Genial.
- M'ensenyes el mòbil? - Sí.
- Sí. És ella! - Genial! Està bé saber-ho.
- D'acord. - Molt bé.
- Anem? - Sí.
Molt bé.
Diu que és a la Sala dels Miralls.
Nosaltres som aquí.
Se't mou el mapa?
Aniré al taulell a veure si algú l'ha vist.
Sí.
Ostres.
Evie.
Hòstia.
Evie.
Evie?
Quina vergonya.
Que hi fas, aquí, Liv? No es pot confiar en tu.
Encara vols la feina?
Valerie, mira, faig tot el que puc. De debò, però he de trobar l'Evie.
- Ho destrosses tot. - Això és mentida.
No et pots ni aclarir i anar a la boda de ton germà.
- Papa. - Jo…
- Evie? - Papa.
Olivia, tens quasi 40 anys
i mira com estàs.
Drogada a Luna Park.
La vida no és un patiment constant, mama.
L'Amy m'entén.
Ah, sí?
Sí.
Estic buscant ta filla. Confia més en mi que en tu.
Però també l'has cagat.
Liv.
Evie? Ja vinc.
Déu meu.
Amy.
Espereu, on aneu?
- Evie! - Liv.
Mare meva.
Ets aquí.
- Evie. - Evie, ell és l'Isaac, un amic meu.
Vinga, et portem a casa?
Estàs bé?
No recordar l'última vegada que vam follar és greu.
Dir que és greu no ajuda.
Els nens no hi són, estem sols.
Hauríem d'estar follant com bojos.
Què ens està passant?
- Estàs amb algú altre? - Hosti!
Però si no tinc temps!
- Estàs avorrit? Deprimit? - Amy…
Ja no t'atrec?
És clar que sí. Mira't!
Tu també m'atreus a mi. Què ens passa?
Pots deixar de fer de periodista?
Potser la Liv té raó.
Potser anem de capa caiguda.
- A mi m'ho sembla. - De debò?
Nosaltres no, però jo sí.
De què parles?
M'estic quedant calb.
- No. - I tant.
Sí, tots els meus parents són calbs.
I això abans arribava fins aquí.
Em sento vell i fastigós.
- Doug, quant fa que… - Ja tens l'exclusiva.
Podem deixar-ho estar?
- Cada dia tinc més cabells blancs. - Què dius?
- No te n'he vist mai cap. - Perquè me'ls arrenco.
Avui, dotze.
Un, de baix.
Escolta, ens estem fent grans, junts.
No s'acaba el món. Encara ets molt atractiu.
De fet, rapat encara ho series més.
Això ho dius per dir.
Quin famós em tiraria?
L'Stanley Tucci.
Me li asseuria a la cara mentre em prepara un Negroni.
I per què coi fa tants anys que vaig amb aquesta melena?
No en tinc ni idea.
Com em queda?
Ves a mirar-ho.
Tens bigoti.
Sort que jo em tiraria la Frida Kahlo.
T'agrada, eh?
I què?
T'escolto.
I què si m'agraden les dones guapes
amb bigotis molsuts?
M'estalviaré el tractament hormonal quan tingui la menopausa.
Espera, tinc una idea.
Què?
T'afaito una altra cosa?
Pervertida.
Ja hem arribat.
Vols que entri amb tu?
Encara no vull entrar. Podem esperar una mica?
Vinga, reina. Explica'm què ha passat.
M'han deixat tirada. Els ha semblat graciosíssim.
Quan he sortit, havien marxat tots.
És com si haguessin planejat l'excursió expressament.
Ho sento. Has fet bé de trucar-me.
Sabia que tu ho entendries.
M'ho prendré com un elogi.
Ai, no, perdona.
Sé que ara és dur, però et prometo que millorarà.
Gràcies.
Té, agafa'l.
Escolta, t'explicaré una història.
Al meu col·le,
hi havia una noia una mica rareta.
Estava obsessionada amb el tamagotxi. Una marginada des del primer dia.
Quina fracassada.
Era jo.
Sí.
Vaja, gràcies. Intento tenir una conversa privada.
- Perdona. - Ja.
Però saps què? Tant li feia.
I, el pitjor dia de la seva vida,
quan pensava que el món s'havia acabat,
es va fer amiga de l'altra rareta.
Una altra fracassada?
- Era ta mare. - Sí, una fracassada.
Eh, ta mare no és cap fracassada, Evie.
És una màquina. Fa caure polítics.
Balla com el cul, això ho reconec, però…
a mi m'encanta.
Vaig conèixer ta mare el pitjor dia de la meva vida,
quan em pensava que no podria tornar a respirar.
Però tot va millorar amb els anys, perquè ella em feia costat.
D'acord? Aquells no són els teus amics.
I sé que ara és molt difícil d'entendre,
però és bo saber-ho.
Trobaràs amics de debò. Només has de tenir paciència.
- Com tu amb la mama? - Sí.
Teniu molta sort de tenir-vos.
Com és que sou amigues? No us assembleu gens.
Mira, passi el que passi, em pots trucar, entesos?
Tant se val a quin país sigui o la zona horària. Tu truca'm, d'acord?
D'acord.
Molt bé, vinga, entrem.
- Evie, què fas… - No en vull parlar.
Què…
La Ruby i els seus amics han convidat l'Evie a Luna Park.
Els ha sembla graciós deixar-la tirada.
Els adolescents són cruels, punt.
Ostres…
Ha tingut un mal dia, però es recuperarà.
- Per què no m'ha trucat? - No et volia estressar.
Doncs ho estic.
Exacte.
- Bé, me'n vaig. L'Isaac m'espera. - L'Isaac, eh?
Tens un pèl púbic a la cara?
És… És del Doug.
M'alegro que almenys fotis un clau.
Creus que si ens coneguéssim ara seríem amigues?
- Ja ho capto. - Liv. Em…
- Hola, guapo. Com ha anat? - Hola.
El què? Amb qui?
El dia, amb els clients.
Ah, sí.
Una bogeria. No ho vulguis saber.
- Tens el cervell fregit, no? - Sí.
- Vine aquí. - Sí.
- Estàs bé? - Sí.
Escolta…
- T'he de confessar una cosa. - D'acord.
Potser… Potser et sorprendrà, però avui estava drogada.
No!
Ai, ja ho sabies?
Perdona per haver-t'hi involucrat.
No deu haver estat fàcil per a tu.
Creu-me, no et puc jutjar.
Resulta que puc ser una mica egoista.
Bé, pel que jo sé, avui has rescatat una noieta.
No em sembla gens egoista.
No és propi d'una fracassada.
- Has llegit el meu article. - Sí.
Gràcies.
M'agradaria donar-te les gràcies com cal per haver-me ajudat.
Anem a prendre un gelat?
Tinc una reunió.
Amb l'equip de jocs de rol.
Que és broma. Ostres!
Hòstia.
Una reunió d'NA.
Però saps què?
M'ho apunto.
Fet.
- Do-si-do en parella. Sí. - Prou.
Per una vegada has demanat visita.
Que sàpigues que tinc seguretat al marcatge ràpid.
D'acord, mira, la vaig cagar.
Però soc adulta i sé que part de ser adulta
consisteix a fer-se responsable dels propis actes.
T'he portat unes cosetes.
I ho sento moltíssim.
Un Blu-ray.
És molt bona.
D'acord. Et faré la revisió.
Ostres, de debò?
- Amb una condició. - Quina?
Que passis una avaluació psicològica amb un especialista del consolat primer.
No et vull complicar la vida,
però no firmaré fins que no sàpiga que estàs bé.
Soc inestable?
- Vas atacar una metge. - Sense voler.
- I després la vas assetjar. - Tampoc et passis.
I vas abordar un treballador del consolat
al lavabo d'homes.
Veig que has parlat amb el Chad.
Passa l'avaluació, t'aprovaré la revisió
i no ens tornarem a veure mai més.
- I això? - M'ha semblat que potser voldries un te.
Ostres.
Liv?
Soc aquí.
Què fas?
Destrio els vestits de ball, com em vas demanar.
Hòstia puta.
Com hi cabia, aquí dins? Ara no em serveix ni de goma.
Collons.
El meu permís?
Què collons?
Subtítols: Maria Romero Soronellas