Celá éra končí.
Těch 25 let uběhlo jako voda
a teď se mi skoro nechce odejít.
Olivie.
Pro mě to nebyla práce. Bylo…
Bylo to všechno.
Všechno.
Tohle je ale přece oslava.
- Hurá. - Ano.
Je to tvoje oslava. Posaď se.
Čas je hrozně zvláštní, že jo?
Jednoho dne začneš pracovat jako recepční,
a než se naděješ, tvoje plány se rozpadnou.
Kariéru ti bez varování ukončí.
Jé, má to kapsy.
- Víte... - Na tom nesejde.
Můžeš si nechat vyčistit tlustý střevo, ujít 450 000 kroků denně
nebo můžeš svýmu terapeutovi ukázat vulvu.
Na ničem z toho nesejde.
Jediný, co se dá v životě zaručit…
...smrt. Že jo?
Gratuluju k důchodu, mami.
- Do háje. - Olivie, to bylo hrozné.
- Není zač. - Sedni si, magore.
- Sedni si sám. - Já sedím, trubko.
- Na Lorraine. - Ano, na Lorraine.
Na Lorraine.
- Na zdraví. - Jdi do hajzlu.
Na zdraví.
ŠŤASTNÝ DŮCHOD, LORRAINE!
- Můžu dostat ještě jednu? - Jistě.
Lorraine říkala, že se budete ženit.
Jak pokračují přípravy?
Už dvakrát jsem měl pásový opar, tak asi dobře.
A kdo je ta šťastná?
Já. Bere si muže, jsme totiž homosexuálové.
Ti jsou mí oblíbení pacienti.
Mívají fascinující sexuální zranění.
Jednou jsem měl pacienta, který měl v sobě velmi tenký...
Nechte si to pro sebe. Navždy.
Měli bysme jít. Zítra máme zkoušku cateringu.
Já… Nemůžu. Mám objednané klienty.
Gaz je děsně zapomnětlivý.
Seznámili jsme se tak, že u mě žádal o nájem.
Měli jste ten formulář vidět. Půlka byla prázdná.
Jenže já jsem zkažený a on má hezký zadek. Vzal jsem ho.
To jsme děsně rádi.
Promiň, nudíme tě?
Ne, je to dojemná historka.
Do prdele. Promiňte.
Ježkovy zraky.
Do prdele.
Bože.
Ach, Livvie, proč se tak ničíš?
Dělala jsi velké pokroky.
Nemůžeš mít dvě dokonalý děti. To bys chtěla moc.
Vím, že je to teď trochu chaotické,
ale když budeš žít zdravě, pomůže ti to.
Livvie.
Kdo to sakra je?
Valerie, ahoj.
Liv, musíme si promluvit.
Jo.
- Jsi furt naštvaná, že jo? - Příšerně.
Tumáš. Běž pryč. Běž.
Co...
- Četla jsem ten článek o Camille. - Pusť ho z hlavy. To byla katastrofa.
Udělala jsi nejlepší rozhodnutí v životě.
Cože?
O tom článku a o tobě teď mluví celý město.
O tom, že jsi vtipná a kurážná, že jsi svá.
Dokázala jsi to, Liv.
Vážně? To je skvělý.
Pochybnosti producentů se rozplynuly.
Teď se tváří, že zvolit tě třetí porotkyní byl jejich nápad.
- Můžeš dorazit v úterý? - Tohle úterý?
Musím s tebou projít kreativní zadání.
Pošlu ti mailem podklady.
Do tý schůzky se ho nauč nazpaměť.
Nebude vadit, když to vyřídím telefonicky z Austrálie?
Co tam pořád děláš?
Koukej se vrátit.
Musím dotáhnout pár rodinných záležitostí.
Do zahájení tam ale rozhodně budu, slibuju.
SPOJENÉ STÁTY AMERICKÉ
Co to má znamenat?
- Počůral jsem si botu. - Promiňte, nemůžu čekat.
- Musím do New Yorku. - Jsme na pánech.
Pohlaví je zastaralý binární koncept, Chade.
Jak dlouho tu čekáte?
Dost dlouho. Leccos jsem tu viděla
a slyšela a cítila, to vám povím. Na tom ale nesejde.
Volám ochranku.
Počkejte, Chade. Jen mi musíte přidělit jiného doktora.
- K Singhové už nemůžu. - Proč ne?
Protože omylem dostala ránu do obličeje
mou hlavou.
- Teď vážně volám ochranku. - Ne.
Poslouchejte, Chade,
dostala jsem příležitost, která mě profesně vystřelí vzhůru.
Je to životní šance a já jsem krůček od ní.
- Proč by mě to mělo zajímat? - Pamatujete, když jste byl malý?
Snil jsi o tom, že budete velký a mocný
chlápek z konzulátu?
Vlastně jsem
sníval o tom, že budu wrestlingový zápasník.
Frajer Frankie Facka. Měl jsem i vlastní písničku.
Frajer Frankie Facka frajer Frankie Facka
z ksichtu ti zbude jen placka jsem Frajer Frankie Facka
Jo.
A to pořád můžete dokázat.
Kdybych já mohla vám pomoct získat vysněnou práci,
pohnula bych nebem i zemí...
- Ježíšmarjá. - Omlouvám se.
Chade,
chápete, že sny jsou důležitý,
a můj sen leží ve vašich rukou.
Dejte mi prosím jinýho doktora.
Není to, jak to vypadá.
Ne, je to horší.
- Zavolej ochranku! - Cože?
Velikosti se nejspíš zmenšují.
Musíme tam jít?
Jo, je to Gazova svatba, ne Livina. S Gazem furt kamarádím.
- Nestačí můj starý oblek? - Je nechutný.
Zkus si třeba tohle.
To myslíš vážně?
Když jsem tě poznala, nosil jsi super věci.
A dělali jsme spoustu věcí.
Aha. Teď?
- Chodíš sem často? - Cože?
Dáš si něco k pití? Tipuju, že piješ martini.
- Co… Co to děláme? - Předstíráme, že jsme se seznámili.
V zkušební kabince? To nedává smysl.
- Co je to za přízvuk? - Colin Firth.
- Mluvíš jako kominík. - Nerozebírej to.
Moje vlasy.
- Promiň. - To nic. Sundej to.
- Mám starou podprsenku. - To nevadí.
- Dobře. - Otoč se.
- Co to... - Vydrž.
- Sundej si kalhoty. - Dobře.
- Dobře, sundáme si je oba. - Jo.
- Otoč se. - Tak jo.
Fajn.
Panebože.
To je nechutný.
- Promiňte, byla to chyba. - Hele, co děláte doma, je vaše věc.
Pro mě za mě si vyvádějte podle libosti, ale tady nemůžete.
Hele, já to chápu. Jsem stavitel.
A co kdybych provozoval sex u vás na staveništi?
Můžeme jít?
Ne, kamaráde, veřejný pohoršení.
Je to přestupek. Jedou sem policajti.
Juchů!
Pojď, holka.
Hop-dva-hop.
Nazdárek, parťačko.
- Co tu děláte? - Je to těžší, než jsem myslela.
Ustupte, nebo si vyžádám soudní zákaz.
Dobře, v klidu.
Chci jen říct, že mě to mrzí.
Vážně. Chci se za celou situaci omluvit.
Jak jste mě tu vůbec našla?
Využila jsem svý novinářský schopnosti a proslídila váš Instagram.
- Mimochodem, roztomilý kočičky. - Bože.
Jen potřebuju, abyste mi podepsala zdravotní potvrzení,
a už nikdy se neuvidíme.
- Sežeňte si někoho jiného. - To nemůžu.
Chad mi nikoho jinýho nechce přidělit.
Aha, vy furt jdete na tuhle stranu a já na druhou.
Prosím, podepište mi to. Je to jen byrokratická formalita.
Hned toho nechte.
Jste jedna z nejsebestřednějších a nejnestydatějších osob, které znám.
Jste sobecké dítě.
- Takže mi to potvrzení nepodepíšete? - Hop-dva-hopněte do prdele.
A vyskotačíme dveřmi ven.
Na tři...
- Čau. - Ahoj.
Ahoj. Promiň. Jo.
- Můžeme...? - Jo.
Cappuccino.
Mohl bych...
Můžu dostat avokádo a vejce, ale bez toastu?
- Ano. - Super. Díky.
Do svatby nesmím uhlohydráty.
Vypadáš sexy, je ti děsně. Klasická sydneyská svatba.
Dělám si srandu.
Mám z tebe radost. Albert vypadá sladce.
- Jmenuje se tak? Albert? - Jo, ale s D.
- Alberd? - Ne, je to...
- Aldert? Alderd? - Dalbert.
Alderd? Al…
- Ne, Dalbert. - Mám pocit, jsem dostal mrtvici.
Možná jo. Jmenuje se Dalbert.
- Hezký. - Jo.
- Díky. - Děkuju.
- Do háje. - Ne.
- Promiň. - To nic.
Jsem rád, že jsi napsal.
Nevěděl jsem, jestli se můžu ozvat, když jsem se tu novinu dozvěděl.
Já…
bych ti to po tom všem nevyčítal, nenáviděl jsi mě.
To teda jo.
Ale teď jsem v pohodě. Jsme… v pohodě.
Omlouvám se.
Zasloužil sis něco lepšího a jsem rád, že jsi to s Dalbertem našel.
Tak manželství.
Určitě jsi nadšený.
Toužil jsi vlézt do chomoutu už předtím, než jsme spolu začali chodit.
No jo, ale...
s tím pravým.
Dalbert a já, my...
Je to logický krok. Člověk se musí zavázat, ne?
Já nevím.
To víš ty, ty se budeš ženit.
Jo.
Oni… Jak to mám říct? Ve zkušební kabince...
Tohle jsi chtěla?
Aby nás načapali v kabince?
- Mami, hlídej Archieho ještě chvíli. - Ne, sex.
Po nevímkolika měsících ses rozhoupal k sexu a já mám být vděčná?
To je to takový opruz? Ne, mami, Archie už nejí maso.
Co tím myslíš?
Viděla jsem, jak si ho honíš. Ne, ty ne, mami.
My vás slyšíme.
Řekni Archiemu, že je to tofu. Přijedeme co nejdřív.
Co je ti?
Co asi? Tvá kámoška vytroubila do světa, že u mě v buňce nefungujou pohlavní buňky.
- To už nechci slyšet. - Já taky ne.
Ale nedá se to vyhnat z hlavy.
Ty jsi to četl?
Jo, a chlapi v práci taky. Všichni vědí, že nedokážu svou ženu uspokojit.
Všichni to nečetli.
Ten článek ve Standardu? Já to četla.
Skvělý čtení.
Jo, taky jsem to četl.
Bože, vy jste ta nejlepší kámoška.
Což z vás dělá…
Pane jo!
To proto ty techtle mechtle v kabince.
Co bude dál?
- Doufáme, že jste se poučili. - Jistě.
Fajn, protože vám dáme pokutu 1000 dolarů. A napaříme vám veřejně prospěšné práce.
...a přistoupily k němu jeho děti a on jim pravil:
„Odpověď je zde.“
„Odpovědí je Ježíš.“
Ne, díky. Potřebuju soudný řešení.
Jste tu správně.
Na co se chcete zeptat?
Musím z týhle země odjet.
Jestli existuje nějaký duch nebo bytost
nebo třeba viking, co mi pomůže, bylo by to skvělý.
Zeptáme se duchů zvířat.
Nejprve
ústřice.
Tajný strážce.
Ukrýváte vnitřní poklady.
Mám silnou potřebu sexu.
Za druhé labuť.
Elegantní síla, nekonečná energie.
Mnozí jí závidí a má málo nepřátel.
Bože, to je přesný. Díky.
A nakonec
buvol.
Stojí pevně na zemi, praktický, připravený ustát bouři.
Co to znamená?
Čtení je jasné.
Ukotvená, ladná, spokojená. Jste tam, kde máte být.
Cože?
Ne, ne! To je všechno?
Jo.
- Dala jsem vám 200 dolarů. - Duchové zvířat promluvili.
Navíc musím s dítětem na terapii.
Musíte se podívat znova nebo tak něco.
Je tam něco o letu letadlem, New Yorku nebo co já vím?
Nebo o padělání pitomých amerických dokumentů?
Přišla jsem požádat o pomoc. Potřebuju poradit.
Potřebujete to víc než já.
Co je to?
Čaj s mikrodávkou LSD.
- Nejsem tu od toho, abych s váma pařila. - Snižuje to úzkosti.
Pomáhá to jasně uvažovat a řešit problémy.
Beru to už nějakou dobu a…
Ještě, prosím.
- Mikrodávka funguje, víc nepotřebujete. - Podle vás to pomáhá řešit problémy.
Mám 99 problémů a LSD mezi nima není.
Dolijte mi.
Olivie?
Doktorko Singhová.
Už jste blízko.
Jste na správné cestě.
Páni.
Dívat se na vás je fakt těžký.
Řekněte mi, co musím udělat, abych se vrátila do Ameriky.
Je to tak snadné.
Odpověď máte celou dobu přímo před očima.
Stačí jen…
Co?
Ne, počkejte. Vraťte se...
Bože.
VOLÁ EVIE
Evie.
- Liv, jsi tam? Liv? - Ahoj.
- Liv. - Ahoj, zlato.
- Potřebuju pomoct. - Dýchej zhluboka.
Něco se stalo.
Zlato, nerozumím ani slovu, když brečíš.
- Kde jsi? - Jsem v Luna Parku.
Víš co? Prostě...
- Přijď a pomoz mi. - Zůstaň tam.
Zavolám mámě, mně se to zrovna teď nehodí.
- Mámě nevolej! - Dobře, nebudu jí volat.
Zavolám ti, až budu na cestě.
Do prdele.
Budu potřebovat pomoc.
Nesmíš nikomu říct, že jsem snědl tvůj toast.
- Chybí mi chleba. - To bylo poznat.
- Jo? - Jsem rád, že jsme se viděli.
- Chci, abysme byli kámoši. - Jo, to já chci taky.
Jo.
- Měj se, Gazi. - Čau, Sebe.
Sakra.
Evie, jsme tady. Kde jsi?
Nevím, kde to je.
Evie?
Páni.
Do háje.
Asi má vybitý telefon.
A jak Evie vypadá?
Ano.
Má obličej.
Někdy nosí vlasy vyčesaný,
ale jindy rozpuštěný.
Na svůj věk je dospělá, vyzařuje to z ní,
ale předčasně vyzrálá není.
Zná svou vlastní hodnotu,
je skvělá a strašně silná.
A někdy nosí hodinky.
Paráda.
- Ukážeš mi telefon? - Jo.
- To je ona. - Bezva. To se hodí.
- Tak jo. - Dobře.
- Půjdeme? - Jo.
Tak jo.
Říkala, že je v zrcadlovým bludišti.
My jsme tady.
Taky se ti to před očima hýbe?
- Zeptám se u pokladny, jestli ji viděli. - Tak jo.
Ježíši.
Evie?
Bože.
Evie?
- Ty jo. - To je trapný.
Co tam ještě děláš, Liv? Potřebuju někoho spolehlivýho.
Chceš tu práci, nebo ne?
Valerie, dělám, co můžu, jasný? Vážně, ale teď musím najít Evie.
- Všechno zpackáš. - To není pravda.
Máš co dělat, abys to tu vydržela do bráchovy svatby.
- Tati? - Já…
- Evie? - Tati?
Olivie, je ti skoro 40 let.
Podívej se, v jakém jsi stavu.
Sjetá LSD v Luna Parku.
Život není o nekonečným utrpení, mami.
Amy ví, o čem mluvím.
Vážně?
Jo.
Tvoji dceru hledám já. Věří mi víc než tobě.
Vždyť i to jsi podělala.
Liv?
Evie? Už jdu.
Panebože.
Amy.
Počkej, kam jdeš?
- Evie. - Liv.
Panebože.
Tady jsi.
- Evie. - Evie, to je můj kamarád Isaac.
Pojď, odvedeme tě domů, ano?
Jsi v pořádku?
Když zapomeneš, když jsi měl naposled sex, máš problém.
- Říkat tomu problém nepomáhá. - Děti nejsou doma, máme prázdný barák.
Teď bysme si měli vyšukat mozek z hlavy.
Co se to s námi děje?
- Ty někoho máš? - Ježíšmarjá.
- Kdy bych to asi stíhal? - Nudíš se? Máš depku?
- Amy… - Přitahuju tě vůbec ještě?
Jasně, že jo, jen se na sebe koukni.
Taky mě přitahuješ. Tak co se děje?
Aspoň na chvíli přestaň být novinářkou.
Možná, že nás Liv odhadla správně. Třeba máme to nejlepší za sebou.
- Cítím to každý den. - To myslíš vážně?
Ne že my máme to nejlepší za sebou, to já.
O čem to mluvíš?
Plešatím.
- Neplešatíš. - Ale jo.
Mám v rodině samé plešouny.
Tohle bývalo tady.
Připadám si starý a hnusný.
Dougu, jak dlouho se cítíš...?
Máš svého sólokapra. Můžeme to uzavřít, prosím?
- Já si každé ráno najdu nové šediny. - Nikdy jsem je na tobě neviděl.
Protože si je vytrhávám. Dneska jsem jich vytrhla dvanáct.
Jeden dokonce tam dole.
Podívej, stárneme spolu.
Není to konec světa. Pořád jsi děsně sexy.
- Bez vlasů bys vypadal ještě víc sexy. - To říkáš jen tak.
- Kdo je má povolená bokovka? - Stanley Tucci.
Mohl by si se mnou dělat cokoliv a přitom mi míchat negroni.
Proč se sakra tou pitomou hlavou tolik let trápím?
Nemám tušení.
Jak to vypadá?
Podívej se sám.
Máš knírek.
Má povolená bokovka je naštěstí Frida Kahlo.
Tak tebe to rajcuje?
Co když jo?
Poslouchám.
Co když mě rajcujou sexy ženský
s huňatým knírem, co škrábe?
Tak to v menopauze ušetřím za hormonální terapii.
Hele, mám nápad.
- Jaký? - Co ti oholit víc než jen hlavu?
Ty perverzní couro.
Jsme tu.
Mám jít s tebou?
Ještě domů nechci. Můžeme chvíli počkat?
No tak, broučku, co se stalo?
Nechali mě tam. Přišlo jim to děsně vtipný.
Než jsem se dostala ven, všichni odešli. Jako by to měli celý den připravený.
- To je mi líto. Dobře, žes mi zavolala. - Věděla jsem, že to pochopíš.
Beru to jako poklonu.
Ale ne. Promiň.
Teď je to těžký, ale časem to bude lepší, slibuju.
Díky.
Tumáš. Poslouchej, povím ti příběh.
U nás ve škole
byla jedna holka. Trochu divná. Přehnaně posedlá hraním s tamagoči.
- Od prvního dne byla víceméně vyvrhel. - Zní jako ztracenej případ.
Byla jsem to já.
Jo.
Hele, máme tu soukromý rozhovor, jo?
- Promiň. - Jo.
A víš co? Zvysoka na to kašlala.
A v nejhorší den svýho života, kdy si myslela, že je konec světa,
se skamarádila s druhou podivínkou.
Taky ztracenej případ?
- To byla tvoje máma. - Jasně ztracenej případ.
Hele, tvoje máma není nula, Evie.
Je borec. Víš, kolik politiků už sejmula?
Tancuje jako poleno, v tom máš pravdu.
To se mi na ní ale líbí.
Potkala jsem tvou mámu v ten nejhorší den.
Myslela jsem, že už nikdy nebudu dýchat.
Časem se to ale zlepšilo, protože jsem měla ji.
Ti tví rádobykámoši nejsou tvoje krevní skupina.
Vím, že teď je to těžký pochopit,
ale je fajn, že to víš.
Svý lidi si najdeš. Musíš tomu dát čas.
- Jako ty jsi našla mámu? - Jo.
Máte štěstí, že spolu kamarádite. Jak je to vůbec možný? Každá jste jiná.
Hele, ať se stane cokoliv, zavolej mi, jo?
Ať budu kdekoliv na světě,
v kterýmkoliv časovým pásmu. Stačí zvednou telefon a jsem s tebou, ano?
Tak pojď, půjdeme dovnitř.
- Evie, co děláš... - Nechci o tom mluvit.
Co…
Ruby a její kámoši pozvali Evie do Luna Parku.
Vykašlali se tam na ni a přišlo jim to boží. Teenageři jsou furt mrchy.
Ježíšmarjá, já...
- Má za sebou děsnej den. Bude v pohodě. - Proč mi nezavolala?
Nechtěla tě nervovat.
Teď jsem vynervovaná.
No právě.
- Já půjdu, Isaac na mě čeká. - Isaac, jo?
- To máš na obličeji pubický chlup? - Je Dougův.
Aspoň už pohlavně nestrádáš.
Byly bysme kámošky, kdybysme se poznaly teď?
- Jo, chápu. - Liv. Já…
- Zlato, jaké to bylo? - Ahoj.
Co? S kým?
Tvůj den, tví klienti.
Jo tak.
Šílený. To ani nechceš slyšet.
- Máš úplně vyšťavený mozek? - Jo.
- Pojď sem. - Jo.
- V pohodě? - Jo.
Hele...
- Musím se k něčemu přiznat. - Tak jo.
Možná tě to překvapí, ale dneska jsem byla sjetá.
Ne.
Tys to věděl?
Mrzí mě, že jsem tě do toho zatáhla.
Ty se z toho snažíš dostat, bylo to asi těžký.
Věř mi, já tě soudit nebudu.
Ukázalo se, že dokážu být sobecká husa.
Já to vidím tak, že jsi dneska zachránila mladou holku.
Na tom nic sobeckýho není. Nevypadá to na někoho, co všechno podělá.
- Tys četl můj článek. - Jo.
Děkuju.
Chci ti vážně poděkovat, že jsi mi dneska pomohl.
Máš čas na zmrzlinu?
No, mám schůzku.
Hraju s partou Dračí doupě.
Ježíšmarjá, dělám si srandu.
- Uf. - Mám schůzku Anonymních narkomanů.
Víš co? Mám tu zmrzku u tebe.
Domluveno.
- Zadejte se, hop-dva-hop. - Dost.
Vidím, že jste se projednou objednala.
Měla byste ale vědět, že mám signál na ochranku.
Dobře, podělala jsem to,
ale jsem dospělá a vím,
že dospělí se ke svým činům staví zodpovědně.
Něco pro vás mám.
Vážně mě to moc mrzí.
Ach, DVD.
DOBRÝ WILL HUNTING
Je to moc dobrý film.
Fajn. Dám vám to potvrzení.
Proboha, vážně?
- Pod jednou podmínkou. - Ano?
Nejdřív vám vystaví posudek
psychiatr schválený konzulátem.
Nesnažím se vám to ztěžovat, musím vědět, že jste psychicky zdravá.
Jsem labilní?
- Fyzicky jste napadla lékaře. - Neúmyslně.
- Pronásledovala jste mě. - To je dost silný slovo.
A obtěžovala jste zaměstnance amerického konzulátu
na pánském záchodě.
Mluvila jste s Chadem.
Když vás schválí psychiatr, podepíšu vám to
a už nikdy se nemusíme vidět.
- Co to je? - Napadlo mě, že by sis dala šálek čaje.
Ježkovy zraky.
Liv?
Jo, jsem tady.
Co tam děláš?
Třídím taneční kostýmy, jak jsi chtěla.
Bože, jak jsem se do toho nasoukala? Teď by to nestačilo ani jako gumička.
Do háje.
Moje Zelená karta?
Co to sakra je?
Překlad titulků: Marta Bartošková