Està bé, Srta. Healy?
No es desmaiarà altra vegada, no?
No.
Els meus resultats?
I tant.
L'examen va ser facilíssim.
Creia que em faria més preguntes, però m'alegro que no indagués.
Soc un ésser humà espatarrant, segons tots els professionals.
Senyoreta Healy, segur que està bé?
Sí.
Si experimenta cap símptoma
que interferiria en la sol·licitud,
està obligada a dir-nos-ho.
Estic bé.
Ostres, he aprovat?
Senyoreta Healy,
benvinguda als Estats Units d'Amèrica.
- No fotis. - I tant.
Hòstia puta, no fotis! Chad!
EUA!
Ets el millor! Ai, la bandera!
Me'n vaig a casa!
Senyoreta Healy! Per favor…
- Els és igual. - No toqui la bandera.
Això és… Tot gràcies a tu!
T'haurien d'apujar el sou.
Gràcies pel teu servei. Que Déu beneeixi Amèrica!
Sí.
Amèrica!
Hola, doctora S. Hola.
Només volia passar per donar-te això.
Els meus resultats.
Podrien inspirar algun dels teus pacients.
T'ho deixo aquí.
I gràcies per haver cregut sempre en mi.
No hi creia.
Estava segura que fracassaries i potser acabaries a la presó.
O volies que cregués això perquè m'esforcés més.
Erroni.
Aquesta nit per fi marxo, però m'agradaria mantenir el contacte.
De cap manera. I, ara, fot el camp.
Per què no em fas una citologia
i xerrem dels nostres amors?
No? D'acord.
Però gràcies, de debò.
Potser no era la teva intenció, però m'has canviat la vida.
Em preocupes.
- Jo també t'estimo. - Jo no he dit això.
Potser has passat la revisió, però tens altres problemes.
Relax! Estaré com una rosa tant bon punt arribi a Nova York.
Trobaré a faltar la nostra dinàmica.
Queda genial.
No, la purpurina és vulgar. Opto pels strippers.
Estàs fantàstica! Al Gaz li encantarà.
- Sembles la Janet Jackson. - Oi?
Ja porten el pastís. Desembarcament de Postres en marxa.
Com el de Normandia? Quin mal gust. Gràcies, xata.
Globus!
Aquí hi ha prou heli per fer enlairar un coet amb forma de polla.
De res.
Genial. Ja porten les peònies.
- I això que no és temporada! - Ja.
Aquesta boda serà un èxit!
- I el vol? - A dos quarts de deu.
Després de la cerimònia, socialitzaré una mica,
faré un discurs fantàstic, tothom plorarà,
i directa a l'aeroport.
- I això? Què et passa? - Antibiòtics.
- Crec que tinc infecció d'orina. - Ostres.
Ja, però ha valgut la pena.
El Doug m'ha fet córrer com mai m'havia corregut.
Ostres, doncs de res.
Vinga, som-hi.
La boda perfecta, fotem-li canya!
Ostres, Gaz. T'has posat en forma per a la boda, no?
Sí, ja.
Que vagi bé la classe.
Gràcies.
Perdona que et molesti avui,
però em podries ajudar amb un exercici de cames?
Sí. Sí, és clar.
- Genial. Gràcies. - I ara.
I ara.
Aquesta cançó és per al Gaz i el Dalbert.
Tu no vols ningú més.
Quan penses en el Dal, et fas la mà.
Merda, perdona.
Mai més et follaràs ningú més.
Mai més.
Hola!
Ha arribat l'hora de tallar la polla.
El pastís… El pastís polla.
- Uau. - I tant.
Ostres, d'acord.
Em noto estrany.
M'he passat, amb els strippers? A mi m'agrada, però…
No, està bé, és genial.
Crec que m'he passat fent exercici i…
Per fer-te passar els nervis?
Suposo.
Doncs no et preocupis,
perquè t'he organitzat un dia de relax en un balneari
perquè el Dal i tu us prepareu per unir-vos.
Unir-se? Hosti, Liv, que és ton germà.
Collons, Amy, en matrimoni! Tan obsessionada estàs?
- No puc. - Per què?
He de recollir el vestit, preparar els records, recollir les flores.
- No tinc temps. - Està tot organitzat. Sí.
Ho he entès. S'ha acabat ser egoista.
Avui el protagonista ets tu i serà memorable,
però t'has de…
Deixar anar.
Mai més et follaràs ningú més.
No, mira-la a ella. M'ha fet efecte la maria.
Ningú més.
Amy?
Ostres.
- Seiem? - Sí.
Benvinguts a Nirvana's Nest. Em dic Greta.
Seré la vostra guia.
Mimosa de fitoplàncton?
- Sí. Sí? Sí, si us plau. - Sí.
Quin lloc més bonic.
No et sorprenguis tant. T'ho he dit.
- Gràcies. - He quedat amb el meu fill.
No. No, gràcies.
Has convidat la mama?
- Tinc al·lèrgies. - T'encanta.
Però no m'encanta que us baralleu.
No, som adultes. Ens sabem comportar.
Avui és el teu dia. Mira.
- Hola, Lorraine. Benvinguda. - Ostres, quin perfum!
Em sembla que tindré una crisi nasal.
Preparat per cuidar-te com cal? Només queden cinc hores.
Senyor Healy, acompanyi'm a la gruta de marinat.
- Et toca, Gazaroo. - Sí.
- Calçotets posat. - Què? Sí?
Quin fàstic d'esquena!
- Ecs. - Perdoni?
Està més tensa que el cul d'un gat.
Bé, avui em caso. Suposo que estic una mica estressat.
Però és normal, no?
Quanta culpabilitat acumulada! Ecs.
- No em penses dir res? - Veus el Gaz?
D'acord, superem el dia. Ja parlarem demà.
Perquè ho sàpigues, no em penso disculpar.
Quasi destrosses la millor oportunitat de la meva carrera.
Estàs més sana que mai.
Aniràs al casament de ton germà.
Pots parar de riure mentre et crido?
Pots parar de cridar-me? M'hauries de donar les gràcies.
T'has trastocat?
T'haurem de posar a la residència.
Perdre el permís és el millor que t'ha passat.
No el vaig perdre. Me'l vas robar.
Mare meva!
- No et moguis. - No puc!
- Estigues quieta. - No puc!
Ai, ostres. Aquí també?
Veus? Et fan pessigolles a la carxofa.
La carxofa?
Mare meva!
Renoi.
Encara estic furiosa amb tu.
Ei, marxem d'aquí.
Que no es noti que és la mare del nuvi.
I que ell quedi cristal·lí.
Que em vegi reflectida a la seva cara. Gràcies.
I tu, no vull ni un pèl.
Molt bé, sincronitzem els rellotges.
Tenim exactament dues hores fins a l'altar.
No ens podem despistar.
He estat pensant…
- M'estic equivocant? - Què?
Dubtes abans de la boda? Mal presagi.
No té dubtes. Només pensa, no?
No n'estic segur.
Però si sempre t'has volgut casar.
Ja, però… Hem anat massa de pressa?
Com sé que el Dalbert és l'indicat o si seré un bon marit?
És clar que seràs un bon marit.
Us estimeu amb bogeria.
- I el Dalbert és meravellós. - La Liv va dir que és controlador.
- Quan? - Amb allò del canelobre.
I que jo era més divertit amb el Seb…
Amb alguns dels meus ex.
Sí que ho vaig dir, però jo què sé?
Se'm va ficar al cap i…
Vaig fer una ximpleria.
Què ha passat, fill?
- Les flors! - Gràcies a Déu.
Què collons són?
Peònies negres, molt arriscat.
No, jo no vaig encarregar peònies ne…
Doncs sí.
Ostres, potser ho vaig fer anant drogada.
Flors negres? Presagi de mort.
No vull flors de mort a la boda.
Tinc Lilium roses al magatzem.
Us puc fer el canvi. Només seran 30 o 45 minuts.
De cap manera. No tenim temps.
Potser sí. He de parlar amb el Dalbert.
No, escolta, no cal que hi parlis.
Només estàs nerviós. És normal. Li passa a tothom, no?
Em sap greu dir-ho, però crec que té raó.
I, mira, no són flors de mort. Són precioses.
- Quedaran genial a Insta. - Sí. Etiqueta: "peònies memorables".
Un dels coloms no està gaire bé.
Necessito aigua amb sucre.
Un colom mort? Presagi de culpabilitat i caos.
Truco al Dalbert.
Parlar abans de la boda? Presagi de…
Calla, Ozzy Osbourne. No tot és mal un presagi.
I tu t'has de calmar, d'acord? Només són petits contratemps.
- I el colom no s'ha mort. - El colom té un atac.
Necessito treure'm una cosa de sobre.
Parlar amb el Dalbert et farà sentir millor?
Potser. Sí.
Crec que sí. Merda. No em puc casar sense parlar-hi.
- D'acord. Et porto. - On aneu?
No, no tenim temps. No us traieu la bata!
Gaz. Gaz, surt.
Mama, dona'm les claus.
- Els cabells! - Què et passa?
No tenim temps.
Tothom espera que arribis a les cinc en punt, o sigui…
Segur que la gent ho entendrà. Ho podem retardar mitja hora.
No, de cap manera.
Ho he programat tot a la perfecció
per poder fer un discurs i agafar l'avió, o sigui que…
Marxes aquesta nit?
Sí, han avançat el llançament del programa i…
- I el permís? - En tinc un de nou.
I no ens ho has dit?
Pensaves marxar sense dir res?
No ho sé, però no volia que me'l tornessis a amagar.
Tot era per això.
T'és igual que la meva boda sigui perfecta.
Només t'importa el teu programa.
- No, no és veri… - L'hem perdut.
Al final serà un funeral.
També vas llogar el cotxe anant drogada?
Ostres, això sí que és un mal presagi.
Potser sí que tenim temps de parlar amb el Dalbert. Anem.
Estàs increïble. Ets un geni. M'encanta.
Quan et vam conèixer eres un diamant en brut.
Una erugueta arronsada que es convertiria en una papallona social.
- Déu meu. - Sí.
Però ara ets tan atractiu com un Birkin ple de coca.
Que bonic.
Un brindis per les ofertes al comptat, els espais oberts
i l'amor vertader.
Pel Dalbert i el Gaz.
- Gaz, què collons? - El pentinat!
Senyores, tenim una emergència
i tenim uns dinou minuts per solucionar-la.
- Si voleu… - Surt del mig!
D'acord. Hosti!
Dal, podem parlar?
Us caseu d'aquí poc. Parleu després.
És important.
- Amor, tranquil. Jo també estic nerviós. - Ho veus?
No passa res. És normal. Ens n'anirem…
T'he fet el salt.
Mare meva. Què?
- Malparit. - Gaz!
Ja.
Parlem.
Em deus sis dòlars.
Escolta, no sento res pel Sebastian.
És que… Estava fet un embolic.
No podia deixar de donar-hi voltes…
Para, per favor.
Per què m'expliques tot això ara?
Perquè no vull començar una vida basada en una mentida.
No va significar res.
Suposo que només tenia dubtes.
Sobre nosaltres?
No.
Potser. O sigui, sobre la boda, fer-ho tot corrents
i que tu ho decidissis tot com si la meva opinió no comptés.
Si no decideixo jo, no fem res, Gaz.
- Ja saps com ets. - Sí, ja sé com soc.
I sé que la vaig cagar.
Em vaig penedir immediatament d'haver-li fet un petó,
perquè jo vull passar la vida amb tu.
Però vas haver de tornar-hi per adonar-te'n.
Ho sento.
Disculpar-te no serveix si no et comuniques.
No em puc creure que li hagi fet això.
Bé, no en sabem els detalls.
Potser no és tan greu com sembla.
Ara li busques excuses?
Normal hagi sortit així.
Gràcies, Bianca, però no t'hi fiquis.
Jo soc la Megan. Ella és la Bianga.
Analitzem els fets. El Dalbert és un bon partit.
És un agent immobiliari sexi que agafa ales.
El Gaz… treballa en un gimnàs.
I tu tens un nom inventat i et convé un caramelet de menta.
Ostres, això és com veure una telenovel·la en directe,
i m'encanta.
El meu psicòleg diu que eviti els conflictes.
I allò?
El Dalbert l'ha comprat per al Gaz.
Cabró abnegat.
M'ho he carregat tot, no?
Avui havíem de formar una família.
Encara podem.
Dal, ets el meu xicot
i t'estimo i em moro de ganes de casar-me amb tu avui.
Encara et vols casar amb mi?
No té família el Dalbert? Per què elles?
- Què s'han posat? - Sembla que s'hagi vestit a les fosques.
Poseu-vos drets.
Per què callem?
- Hauríem de dir alguna cosa. - Xit. No muntis una escena.
Si li fas mal, et matem.
Si tornes a amenaçar mon fill, us mato.
I ningú no trobarà els vostres cadàvers escorxats.
Quina psicòpata.
Bé doncs, l'amor gai.
Ames.
Estic fotuda. No em puc quedar ni al ball.
Et perdràs el meus moviments clàssics.
Para, cony.
Com portes el discurs?
He de compensar 39 anys de decepcions, o sigui que no la puc cagar.
No la cagaràs.
Soc jo. Sempre la cago. És la meva especialitat.
No havien estat mai tan emprenyats.
Tan de bo tingués més temps.
- No vull marxar així. - Ames.
Anem a escriure a l'arbre de consells.
Tinc moltes idees.
Com ara que s'ha de pixar després d'una sessió de sexe salvatge.
- Calla, Liv. - Ai, hola.
Bon consell.
Estava pensant que potser em podries reservar un ball.
T'ensenyaria alguns moviments, però no puc.
He de marxar aviat per agafar el vol.
- Te'n vas aquesta nit? - Sí.
I vaig fatal de temps. No em puc ni quedar a les postres.
Ja.
Doncs suposo que això és un adeu.
Sí, suposo que sí.
Tret que…
vulguis sucumbir a la màxima temptació.
Ostres.
Que bo.
Per fi ens mengem un gelat.
És més aviat un…
Una mena de musli.
Sí.
- Però és bo. M'agrada. - Sí.
Sí.
Tornar a casa no ha estat fàcil, però…
conèixer-te ha estat bé.
Sí. Et trobaré a faltar.
Normal, soc la millor.
Bé, normalment ara vindria el petó, però…
Ja.
Sí.
Un moment.
Molt bé.
Collons. Tant de bo ens haguéssim conegut en un altre moment.
Sí, tant de bo.
Para de mirar-me i menja't el gelat.
Sí.
Ei.
Vols ballar?
Desitjaries no haver-ho tirat endavant?
Sé que ets indecís,
i m'és igual si es tracta d'escollir copes.
Però si som nosaltres…
la nostra relació…
n'has d'estar segur.
Dal, no he estat mai tan segur de res en ma vida.
Si torna a passar res semblant…
m'has d'avisar.
- N'hem de poder parlar. - Ja ho sé.
Això és seriós, Gaz.
- Ens podríem haver separat. - Ja ho sé.
Dal, creu-me, ho sé.
I et juro que mai de la vida faré res
que posi en perill això nostre,
mai més.
Ets la meva vida.
Tant de bo no ho hagués fet perillar tot.
He estat un idio…
La vida més perfecta…
està feta d'una vida sencera de dies imperfectes.
Tinc molta sort de poder passar-los amb tu.
VALERIE: EI, NENA. TENS L'ITINERARI AL CORREU. BON VIATGE.
Escolta, rei, tinc una idea genial.
Fem veure que som desconeguts en una boda?
Faig el discurs.
Que parli.
Molt bé.
Vinga, Liv.
Perdoneu.
Gaz…
soc bastant egoista, tens raó.
Però, ostres, estic tan contenta de veure't tan content.
Ets el millor germà,
el millor entrenador
i el millor amic que podria tenir.
T'estimo amb tots els músculs.
- Sí. - Molt bo.
Heu de beure més. Això feia gràcia.
I, mama…
malgrat tot el que has patit, sempre ens has recolzat.
La teva resistència ens ha unit i el teu amor ens ha fet forts.
Gràcies per ser el nostre oxigen.
La nostra família no parla gaire d'aquest tema,
però avui falta algú.
El papa.
Deies que érem el quartet inquiet.
Eres l'ànima de la festa i el nostre pal de paller.
Tant de bo fossis aquí per compartir aquest moment.
Estaria molt orgullós de tu, Gaz.
Perdoneu.
I, Dalbert…
gràcies per estimar mon germà
tant com es mereix.
I gràcies per comprar aquell canelobre horripilant.
Gràcies a tu, tornem a ser quatre.
Pel Gaz i el Dalbert.
Estic molt orgullosa de tu.
Ha sigut molt bonic.
Què collons…
Què?
D'acord, això és molt estrany.
No, és una passada.
Hòstia puta.
Chad?
Hauríem de ser amigues, Liv,
perquè estàs supersana!
AMÈRICA
Merda.
Vinga, Liv.
Hòstia!
Déu meu.
Liv?
Livvie, em sents?
Una ambulància!
Subtítols: Maria Romero Soronellas