‫ליב, תמצמצי פעמיים אם שמעת אותי.‬ ‫-היא בסדר?‬
‫זה לא עוזר.‬
‫יש כאן רופא?‬ ‫-הוסמכתי לתת עזרה ראשונה.‬
‫תוקף ההסמכה פג בשנה שעברה.‬ ‫-ואני עדיין זוכר הכול. טוב, את הרוב.‬
‫שמישהו יזמין אמבולנס.‬
‫היי, ליב. איך את מרגישה?‬
‫נאמתי?‬
‫לא, התעלפת.‬
‫תוכלי לומר לי איזה יום היום?‬ ‫-אלוהים, דאג. אני לא איינשטיין.‬
‫חכי! טוב, אנחנו צריכים מים.‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים!‬
‫מה זה החרא הזה?‬
‫זה כדי להחזיר אותך להכרה.‬ ‫-אני בהכרה!‬
‫היא צריכה נוזלים.‬
‫הנה, שתי את זה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה יין.‬
‫אלוהים.‬
‫זה מוכר באופן מוזר.‬
‫אני בסדר. ברצינות, אני בסדר.‬
‫חבר'ה, תחזרו, תמשיכו לחגוג.‬ ‫-אנחנו צריכים את רכב הלוויות.‬
‫מה? אני לא מתה!‬ ‫-אבוא איתך.‬
‫לא, אני צריכה שתוודאי שהמסיבה ממשיכה.‬
‫השתגעת?‬ ‫-זו חייבת להיות החתונה הטובה בעולם!‬
‫זה לא יכול להיגמר ככה.‬
‫וזו הטיסה שלי שהמריאה.‬ ‫פאק! אני צריכה טיסה חדשה.‬
‫תן לי את הטלפון שלי.‬ ‫-את לא טסה במצב כזה.‬
‫אני צריכה לעלות על טיסה הערב,‬ ‫או שאחמיץ את ההשקה.‬
‫אולי תיקחי את הבריאות שלך ברצינות,‬ ‫לשם שינוי?‬
‫גארת', תוכל להביא לה לימונדה לא מוגזת?‬ ‫-אימא…‬
‫סוף סוף.‬ ‫-כן, מה קרה לה?‬
‫כלום!‬ ‫-האם התעלפת או איבדת את ההכרה בעבר?‬
‫בערך.‬
‫מה זאת אומרת, "בערך"?‬
‫אולי זה קרה בעבר.‬
‫כמה פעמים?‬ ‫-אני לא יודעת, אולי שש.‬
‫בכל חייך?‬
‫לא, רק מאז שהגעתי לאוסטרליה.‬
‫מה? את כאן רק כמה שבועות.‬
‫אלוהים, אוליביה…‬ ‫-יש לה אפילפסיה?‬
‫לא. אלוהים. אני יכולה ללכת?‬
‫המדדים שלך תקינים.‬
‫ראית? הוא אמר שהמדדים שלי טובים.‬ ‫-אמרתי "תקינים".‬
‫אולי לא מדובר במשהו גופני.‬ ‫אולי זה היה התקף חרדה. היית לחוצה? חרדה?‬
‫בחודש האחרון היא התרוצצה כמו משוגעת‬ ‫בניסיון לחזור לניו יורק.‬
‫כן. אימא, זה היה לשם עבודה.‬
‫יש לי טיסה הערב. אני יכולה לטוס?‬
‫ברור שאת…‬ ‫-תפסיקי.‬
‫האם לדעתך הרפואית והמקצועית,‬ ‫אוכל לטוס הערב?‬
‫בטח.‬ ‫-כן. זה מספיק טוב בשבילי.‬
‫בסדר.‬
‫קדימה, בואו נלך.‬ ‫-אוליביה…‬
‫לא, אני צריכה טיסה הערב.‬
‫המתיני בבקשה.‬
‫גאז, איפה רכב הלוויות?‬ ‫-תוכלי לחכות רגע, בבקשה?‬
‫לא! אני צריכה לקחת את המזוודה שלי מאימא‬ ‫ולהגיע לשדה. אם לא תעזרו לי… מונית!‬
‫אלוהים. פאק!‬
‫אלוהים! "המיקום הנוכחי",‬ ‫באיזה בית חולים אנחנו?‬
‫תקשיבי לעצמך! את לא בריאה.‬
‫אני בסדר גמור.‬ ‫-את לא בסדר.‬
‫התעלפויות כאלה אינן טבעיות.‬
‫חבר'ה, באמת, פשוט תחזרו לחתונה.‬
‫זה בסדר… אני מבטיחה.‬
‫לא אעזוב אותך במצב כזה.‬
‫אנחנו נישאר פה.‬
‫אני לא מוקד תשומת הלב, אתה זוכר?‬ ‫-התעלפת בחתונה שלנו, ליב!‬
‫כן, מזל טוב, חבר'ה! כולכם צדקתם!‬ ‫הדפוקה המשפחתית מכה שנית. כל הכבוד!‬
‫מה? אף פעם לא קראנו לך ככה.‬
‫פשוט לכו, בבקשה!‬
‫באמת, תבלו בחתונה ובחיי הנישואים.‬
‫לא, אם רק…‬ ‫-לכו תזדיינו כבר!‬
‫לכו!‬
‫את יודעת מה, ליב?‬ ‫צדקת, היום הזה לא סובב סביבך.‬
‫בהצלחה בעבודה החדשה שלך.‬
‫מילות פרדה נהדרות ביום המיוחד של אחיך.‬
‫זה נורא.‬ ‫-זה משעמם.‬
‫אסור שדאז ידע שזה המצב.‬
‫לא נוכל לצלם, לא נוכל להעלות סטורי…‬
‫דאז היה משתגע.‬ ‫-כן.‬
‫…זה עוזר לי להתמצק.‬ ‫-וואו, זה המון חלבון לבן אדם אחד.‬
‫כן.‬ ‫-ואתה עושה את זה כל יום?‬
‫מרתק.‬
‫אתם לא יכולים ללכת!‬ ‫לא, אתם תפספסו את… המופע!‬
‫הנה. חזרו למקומות. טוב.‬
‫טוב, אסור לנו לתת לאף אחד לצאת.‬ ‫-איימס, זו חתונה, לא משבר בני ערובה.‬
‫כל החתונות הן משברים עם בני ערובה.‬ ‫אנחנו נמשיך לחגוג בשביל ליב, כן?‬
‫קדימה, תתפעלו את המקום.‬ ‫איבי, תבקשי מהמטבח עוד קינוחים ואלכוהול?‬
‫אני בת 12.‬ ‫-אז אל תשתי מזה.‬
‫אני יכול לעזור?‬ ‫-כן, ארץ', לך בדר את האורחים.‬
‫איך?‬ ‫-אתה מקסים. תשתמש בזה.‬
‫אפשר לשמוע את "מקרנה", בבקשה?‬
‫כן.‬
‫טוב, חבר'ה, אתם מוכנים לבלות?‬
‫הנה זה בא.‬
‫אלוהים, חבל שהפסקתי לשתות.‬
‫דאג! ילדים!‬ ‫-זה נורא.‬
‫כן. טוב, בהצלחה.‬
‫אלוהים. זה…‬ ‫-צלמי את זה. צלמי את זה בשבילו.‬
‫כן!‬
‫תודה.‬
‫אני מצטער שהחתונה נהרסה.‬
‫היא לא נהרסה.‬
‫לא, היו לנו רק בגידות קלות,‬
‫אחות מחוסרת הכרה וביקור בבית החולים.‬
‫ברוך הבא למשפחת הילי.‬
‫נוכל להציל את המצב.‬
‫אני לא יודע איך נעשה את זה.‬
‫תודה לאל ששניכם חזרתם.‬
‫כן. טוב, אל תשקרו. איך היה?‬
‫כן…‬
‫קודר בטירוף.‬
‫טוב, אייזק.‬
‫טוב.‬
‫מה שלום ליב?‬
‫מסתבר שהיא איבדה את ההכרה כמה פעמים‬
‫אבל הרופא אישר לה לטוס לניו יורק.‬
‫אלוהים.‬ ‫-רק רגע.‬
‫תודה רבה על הסבלנות, חברים.‬
‫דלברט ואני רצינו…‬
‫זו החתונה שלנו! בואו נחגוג!‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-בוא נבלה!‬
‫כן!‬
‫יש לנו מקום במחלקה הראשונה‬ ‫לטיסה שיוצאת בעוד שעה.‬
‫כמה?‬ ‫-27,000 דולר.‬
‫אתה רציני? אתה חושב שאני מלכת שבא?‬
‫ביקשת נס.‬
‫אם תוכל לחולל קסמים,‬ ‫בייחוד במחלקת תיירים, זה יהיה מעולה.‬
‫המתיני בבקשה.‬
‫תעזרי לי?‬
‫לא אסיע אותך לשדה התעופה.‬
‫וואו.‬
‫תודה שתמכת בבת שלך בזמן שנזקקה לעזרה.‬
‫אוליביה, יש דברים חשובים יותר מהעבודה.‬
‫אמרה האישה שלא הצליחה לקום מהספה‬ ‫כשהיא פוטרה מעבודתה כמזכירה במרפאה.‬
‫לפחות העבודה שלי לא הרגה אותי.‬ ‫-אימא, את לא מבינה.‬
‫כל העבודה שלי ב-15 השנים האחרונות‬ ‫מתנקזת לרגע הזה.‬
‫גברת הילי?‬
‫יש לי טיסה עם עצירה של שעתיים בהונולולו.‬
‫טוב, מעולה.‬
‫ואז המתנה של שלוש שעות בדנוור.‬
‫ואז טיסה זריזה לאטלנטה‬ ‫ותוכלי לתפוס משם אוטובוס.‬
‫ומתי אגיע לניו יורק?‬
‫ביום שלישי הבא.‬ ‫-לא.‬
‫סליחה, אני צריכה להיות בניו יורק‬ ‫בעוד 24 שעות.‬
‫רק רגע.‬
‫תקשיבי, אני מפחדת שההתעלפויות שלך‬ ‫הן סימן למשהו רציני.‬
‫אני לא מתעלפת בניו יורק. זה המקום הזה.‬
‫אז זהו זה? את מתכוונת לברוח מהבעיות שלך?‬
‫כן, זה בדיוק מה שאני עושה.‬
‫טוב. אני נכנעת.‬
‫יופי.‬
‫לכי. תעשי מה שתרצי.‬
‫אבל אל תצפי שאציע לך את המיטה‬ ‫בכל פעם שתחליטי לכבד אותנו בנוכחותך.‬
‫בסדר.‬
‫זה בדיוק כמו עם אבא שלך שוב!‬
‫הוא לא טיפל בעצמו. תראי מה קרה לו.‬
‫פאק! אימא!‬
‫מה שקרה לאבא קרה באשמתי, לא באשמתו.‬
‫מה?‬ ‫-אני גרמתי לו לשחות באותו יום.‬
‫הוא אמר שהוא לא מרגיש טוב‬ ‫והכרחתי אותו לשחות.‬
‫אז הוא אמר שהוא רוצה ללכת הביתה.‬ ‫הוא אמר שהוא עייף מדי, ואני…‬
‫שחיתי עוד יותר רחוק‬ ‫כדי שהוא יצטרך לתפוס אותי.‬
‫אני עשיתי את זה.‬
‫תודה שהמתנת, גברת הילי.‬
‫חוללתי נס קטן‬
‫ומצאתי לך מקום בטיסה שתביא אותך ליעד בזמן‬
‫אבל הצ'ק-אין נסגר בעוד 45 דקות.‬ ‫תצליחי להגיע?‬
‫גברת הילי?‬
‫שאזמין את הכרטיס?‬
‫הם לא הצטרפו לרכבת הריקוד שלי. לוזרים.‬
‫אבל החתונה שלהם מדהימה עכשיו,‬ ‫את היית מתה על זה. זה הסגנון שלך.‬
‫המשימה הושלמה.‬
‫תודה על זה ועל זה.‬
‫את בסדר?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫אימא שלי חושבת שאני רוצה למות.‬ ‫-היא דואגת לך, את יודעת? וגם אני.‬
‫אל תדאגי.‬
‫הקונסוליה, יום ההולדת של ארצ'י,‬ ‫הערב בחתונה…‬
‫היי, אני אוהבת אותך,‬ ‫אבל לא אדבר על זה עכשיו, בסדר?‬
‫טוב. נתמקד ב-24 השעות הבאות.‬
‫את תעלי למטוס, תכבשי את מפיקי התוכנית,‬
‫ואת תהיי כוכבת.‬
‫באמת. אני כל כך גאה בך.‬
‫את תיתני בראש בעבודה הזו.‬
‫נכון?‬
‫אל תשכחי אותי. כשניפגש שוב,‬ ‫כולם ירצו להיות החברים הכי טובים שלך.‬
‫לא.‬
‫אלוהים, הפנים שלך…‬ ‫-אלוהים.‬
‫טוב שבאת הנה.‬
‫באמת?‬ ‫-ברוב הזמן.‬
‫כן.‬ ‫-התגעגעתי אלייך.‬
‫הורדת נוסעים בלבד!‬
‫אסור לעצור. הורדת נוסעים בלבד. סעי!‬ ‫-כן. מעולה. תודה. תודה רבה. מעולה.‬
‫אלוהים. אני אוהבת אותך.‬ ‫-אני אוהבת אותך.‬
‫בהצלחה!‬
‫קדימה.‬
‫בשלט מוקצות שתי דקות. עמדנו כאן 30 שניות.‬
‫כן. קדימה.‬
‫ברוך שפטרנו.‬
‫הכול בסדר?‬
‫לא.‬
‫אתה מפחד לטוס?‬
‫רק…‬ ‫-כן.‬
‫הנה. קח את זה.‬
‫זה המטיט. הוא מייצב.‬
‫כן…‬
‫תודה.‬
‫איפה לשים אותו?‬
‫לא, אין צורך להחדיר… תחזיק אותו וזהו.‬
‫תודה, זה נחמד מאוד.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫ערב טוב, גבירותיי ורבותיי, כאן הקברניט.‬
‫כל הנוסעים במקומותיהם ואנו נמריא כמתוכנן.‬
‫צוות הטיסה, התכוננו להמראה.‬ ‫-רגע. אנחנו במטוס.‬
‫כן.‬ ‫-אנחנו לא רוצים להתייצב!‬
‫אנחנו רוצים להיות באוויר.‬
‫פאק. אלוהים!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫תן לי את האבן.‬ ‫-אוי, לא.‬
‫תן לי את האבן.‬
‫קח את זה.‬ ‫-מה זה?‬
‫כדור הרגעה, מותק.‬
‫כן.‬
‫אלוהים, אני לא מאמין שזו החתונה שלנו.‬
‫מה שעשית היה מדהים, אני מת על זה!‬
‫לא ידעתי שיש לך צד כזה!‬
‫פשוט שאלתי את עצמי מה ליב הייתה עושה.‬
‫טוב, אולי זה לא הרגל שכדאי לטפח.‬
‫היי, אל תרד עליה כל כך.‬ ‫-למה?‬
‫כי היא אחותך.‬
‫כאדם שלא נמצא בקשר טוב עם משפחתו,‬ ‫אני מייעץ לך לא לקחת אותה כמובנת מאליה.‬
‫זה ממש מזכיר את ליב.‬
‫היא קוץ בתחת, אבל היא מאוד כיפית.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫כן!‬
‫- לא במשרד -‬
‫ערב טוב, גבירותיי ורבותיי.‬ ‫אנו ננמיך לנחיתה בניו יורק בעוד 20 דקות.‬
‫מזג האוויר בניו יורק:‬ ‫שתי מעלות מתחת לאפס ומושלג.‬
‫תודה לאל.‬
‫היי.‬
‫אמרתי לך, אני צריך את הפגישה הזו.‬
‫קדימה, מה אמרתי לך?‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-אני הולכת פה!‬
‫לכי תזדייני.‬
‫חזרתי הביתה.‬
‫היי.‬ ‫-אחותי, את הולכת על הקצה.‬
‫טוב, מצאתי טיסה אחרת, הגעתי. אני מוכנה.‬
‫כמה זמן יש לנו להתאפר?‬ ‫-היא מבהיקה מאוד.‬
‫היא נראית כמו קולט שמש בצהריים.‬
‫סליחה, אני מפיקה הרבה חלב.‬ ‫-עדכן את המאפר ותביא את הלו"ז.‬
‫טוב. היא בדרך, כסו אותה בפודרה.‬ ‫היא נראית כמו יצור מ"סי וורלד".‬
‫היא נראית רטובה.‬ ‫-תתאפסי.‬
‫אלוהים…‬
‫כולם… הכירו את אוליביה הילי.‬
‫וורן הוא מנהל התוכן ברשת "יין ואוכל",‬
‫בלינדה היא העורכת הראשית‬ ‫ב"רבעון הגסטרונומיה",‬
‫ורומינה היא אחראית הפרסום‬ ‫ב"בישולים וספרים".‬
‫אנחנו נדבר.‬
‫אלוהים, אני מתה על התוכנית שלך,‬ ‫אני מנויה בערוץ שלך‬
‫והוצאתי יותר מדי כסף על הספרים שלך.‬
‫אלוהים.‬
‫הרגע פגשתי את כל הגיבורים שלי‬ ‫ולא עשיתי במכנסיים.‬
‫הם גם הגיבורים שלי, אל תדפקי את זה.‬ ‫-טוב.‬
‫מה זה?‬ ‫-הלו"ז שלך לשבוע הקרוב.‬
‫אחרי ההשקה הערב ניקח אותך למלון‬
‫ומחר תצאי לאולפן לצילומי קידום מכירות‬ ‫ולריאיונות עם התקשורת.‬
‫נתחיל בשעה שש. אני אמשיך מכאן, ואל.‬ ‫-טוב.‬
‫קטן עלייך, נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫קדימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫זוזי.‬ ‫-טוב.‬
‫לאן הולכים?‬ ‫-ימינה.‬
‫אתה נראה מדהים.‬ ‫-אני יודע.‬
‫טוב. היא נראית…‬ ‫-מדהים.‬
‫מניחה את הדעת.‬
‫בטח.‬ ‫-יש לנו עניין עם ריח.‬
‫תודה.‬
‫אוליביה, כדאי לך להתאפס, ילדה. זה לא משחק.‬
‫מעולה. תמיד טוב לראות אותך, טיירל.‬
‫שתוק כבר, טיירל.‬
‫איך הג'ט לג שלך?‬ ‫-אלוהים, אחותי, אין לך מושג.‬
‫זהו זה. איך את מרגישה?‬
‫אני מתרגשת.‬
‫עצבנית. אני עשויה להקיא.‬
‫טוב, הנה אנחנו.‬
‫זה בשבילי?‬ ‫-כן.‬
‫וואו, זה כל כך יפה.‬ ‫-תלבשי את זה. מהר.‬
‫וואו.‬
‫ערב טוב לכולם. שמי ולרי ג'ונס.‬
‫- בנקווט רויאל -‬
‫ברוכים הבאים‬
‫להשקת האירוע הקולינרי והטלוויזיוני‬ ‫בתוכנית הטלוויזיה המצופה ביותר של העשור:‬
‫"בנקווט רויאל".‬
‫כמה זמן ולרי תדבר?‬
‫ולרי תדבר עשר דקות.‬ ‫-טוב.‬
‫ואז ההצגה מתחילה.‬ ‫-כן.‬
‫באיזה אזור זמן נמצא המוח שלך?‬ ‫-אלוהים, אני על זמן סידני.‬
‫זה משהו מגוחך, כמו…‬
‫השעון שלי!‬ ‫-…לא נציג לכם חיקויי שפים דהויים…‬
‫את בסדר?‬
‫אנחנו אמיתיים, בלי זיופים.‬ ‫-תסלחי לי.‬
‫ליב, לאן את הולכת?‬ ‫-תן לי רגע.‬
‫…הם בישלו למלכים ולמלכות,‬ ‫לסולטנים ולשייחים.‬
‫כן, יהיה כיף לעבוד איתה.‬
‫פאק.‬
‫אלוהים.‬
‫פאק.‬
‫הלו?‬
‫אני…‬
‫אני… משתגעת. אני לא יכולה לנשום.‬
‫אוליביה?‬
‫אני מצטערת, דוקטור, לא ידעתי למי להתקשר.‬
‫תראי, אני מרגישה שאני טובעת, אבל לא במים.‬
‫אמרת שמצבי טוב, מה הבעיה שלי, לעזאזל?‬
‫טוב, מבחינה גופנית מצבך תקין,‬
‫אבל נשמע שאת חווה התקף חרדה.‬
‫איבדתי את השעון של אבא שלי‬
‫ובתוך שניות אצטרך לעלות לבמה‬ ‫מול אנשים חשובים בטירוף‬
‫ואני נראית כמו בית שחי. אני כישלון דפוק!‬
‫אם היית כישלון,‬
‫היית מצליחה כנגד כל הסיכויים הרפואיים,‬ ‫ובזמן קצר כל כך, כמו שהבטחת? ליב…‬
‫את תצליחי.‬ ‫-באמת?‬
‫באמת.‬
‫את בלתי ניתנת לעצירה באופן מעצבן.‬
‫אבל לדעתי,‬ ‫כדאי שתפני למומחה בתחום בריאות הנפש.‬
‫אלוהים, באמת?‬
‫אין במה להתבייש.‬ ‫אני עברתי טיפול במשך עשרות שנים.‬
‫אין לי זמן לעשורים דפוקים של טיפול כרגע.‬
‫טוב, ליב, יש משהו אחד שעוזר לי.‬
‫אני רוצה שתעצמי עיניים.‬
‫תרגישי את הרגליים שלך על כדור הארץ.‬
‫בדיוק. תתייצבי.‬
‫נשמי עמוק‬
‫וספרי עד עשר…‬
‫לאט.‬
‫זה עוזר לי ברגעי משבר, כן?‬
‫אבל תזכרי, ליב… אין תחליף לעבודה עצמה.‬
‫ניו יורק מסייעת לך לברוח מהבעיות שלך,‬
‫אבל אולי את בסך הכול דוחה אותן להמשך.‬
‫…שלושת השופטים המדהימים שלנו.‬
‫השופט הראשון שלנו הוא שף בעל שם עולמי,‬
‫השף האגדי מהמסעדה בניו יורק‬ ‫המעוטרת בשלושה כוכבי מישלן,‬
‫טיירל ג'יימס.‬
‫כן.‬
‫דוגמנית-על, סנסציית מזון עולמית‬ ‫ותופעת הרשתות החברתיות,‬
‫ג'יאנה דה לוקה.‬
‫כן, זה בסדר.‬
‫ולבסוף,‬
‫יוצרת התוכן המובילה של מגזין בנקווט…‬ ‫-ארבע. חמש.‬
‫עיתונאית מזון ולייף סטייל מוערכת…‬ ‫-שש.‬
‫…כל הדרך מאוסטרליה…‬ ‫-שבע.‬
‫שמונה.‬ ‫-אוליביה הילי.‬
‫תשע.‬
‫עשר.‬
‫- אני אוהב את גאז/ דאז -‬
‫ראית את זה? היא בסדר?‬
‫את בסדר, גברתי?‬
‫היית כל כך מצחיקה אתמול.‬
‫כל האוסטרלים מצחיקים באופן טבעי?‬
‫לא, רק אני.‬
‫את כל כך רעננה‬ ‫יחסית לשעה המוקדמת בה התחלנו.‬
‫באמת?‬ ‫-באופן יחסי.‬
‫טוב, לא שתיתי הרבה,‬
‫הלכתי לישון מוקדם,‬ ‫הלכתי חמישה ק"מ על ההליכון הבוקר‬
‫ועכשיו אני אוכלת מוזלי, שעדיין מוצק מאוד.‬ ‫-יפה לך, ילדה טובה.‬
‫אני יודעת, נכון?‬
‫כן, סיימנו.‬ ‫-תודה.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫אני עצבנית מאוד. תודה.‬
‫נסי את זה.‬
‫נוגד חרדה ומרגיע.‬
‫מרחי על פרקי היד שלך.‬
‫- גאז הילי -‬
‫אנחנו צריכים את ליב באולפן.‬
‫כן, אני באה!‬
‫ליב לאולפן.‬
‫מעולה. תודה.‬
‫קדימה, חברים. להזדרז.‬ ‫-למקומות.‬
‫יש לנו שישה טריילרים לצלם לפני הצהריים.‬
‫חייבים להספיק לקיים ריאיונות.‬
‫את מוכנה?‬
‫- גאז הילי -‬
‫אלוהים, גאז.‬ ‫-בואו נתקדם!‬
‫ליב, קרתה תאונה לאימא.‬ ‫תעני לטלפון המחורבן שלך.‬
‫יום גדול, מה?‬ ‫-כן.‬
‫את נראית כמו כישרון טבעי מול המצלמה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫מעולה.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫אני ממש בסדר.‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬