-Blinka om du hör mig. -Är hon okej?
Det hjälper inte.
-Nån läkare här? -Jag har första hjälpen-intyg.
-Som gick ut förra året. -Men jag minns allt. Eller det mesta.
Ring ambulansen.
-Hej, Liv. Hur mår du? -Höll jag mitt tal?
-Nej, du svimmade. -Vet du vilken dag det är?
Herregud. Jag är inte Einstein.
-Vänta. Vi behöver vatten. -Ja.
-Herrejävlar! -Vad fan?
-Så att du vaknar. -Jag är vaken.
-Hon behöver vätska. -Drick det här.
-Det är vin. -Herregud.
Det där känns bekant.
Allvarligt talat, jag mår bra. Gå in, fortsätt festa.
Vi behöver bårbilen.
-Jag är inte död. -Jag följer med.
Nej, gå in igen och håll igång festen.
-Är du galen? -Det måste bli det bästa bröllopet.
Det får inte sluta så här.
Nu lyfter mitt flyg.
Jag måste boka om. Ge mig mobilen.
Du kan inte flyga i det här tillståndet.
Jag måste åka i kväll om jag ska hinna.
Kan du, för en gångs skull, ta din hälsa på allvar?
Gareth, kan du hämta lite saft?
-Mamma… -Äntligen.
-Vad är det med henne? -Inget.
Brukar du svimma och få blackouter?
Typ.
-Vad betyder "typ"? -Det kanske har hänt förut.
-Hur många gånger? -Jag vet inte. Kanske sex.
I livet?
-Nej, sedan jag kom till Australien. -Va? Du har bara varit här några veckor.
Herregud, Olivia.
-Har hon epilepsi? -Nej. Får jag gå?
Alla värden ser bra ut.
-Hörde du? Mina värden är toppen. -Jag sa "bra".
Det kan ha varit en panikattack. Var du stressad? Nervös?
Hon har rusat runt som en galning för att ta sig tillbaka till New York.
För jobbets skull, mamma.
Jag ska flyga i kväll. Går det bra?
-Självklart in… -Stopp!
Kan jag flyga i kväll, enligt din professionella mening?
-Visst. -Det räcker för mig. Då så.
-Då drar vi. Kom igen. -Olivia…
-Nej, jag måste flyga i kväll. -Var god dröj.
Gaz, var är bårbilen?
-Kan du vänta lite? -Nej.
Jag måste till flygplatsen. Om ni inte tänker hjälpa mig… Taxi!
Herregud. Fan också.
Nuvarande plats. Vilket sjukhus är vi på?
Lyssna på dig själv. Du mår inte bra.
-Jag mår bra. -Nej.
-Det är inte normalt att svimma så ofta. -Hör ni, åk tillbaka till bröllopet.
Det är lugnt, jag lovar.
-Jag lämnar dig inte så här. -Vi ska ingenstans.
Det handlar inte om mig.
-Du svimmade på vårt bröllop. -Ja, grattis!
Ni hade rätt. Familjens nolla slog till igen.
-Bra jobbat. -Va? Vi har aldrig sagt det.
Åk bara. Snälla!
Njut av ert bröllop. Njut av ert liv som gifta.
-Nej, kan du bara… -Dra åt helvete!
Försvinn!
Vet du vad, Liv? Du har rätt, det handlar inte om dig.
Lycka till med det nya jobbet.
Vilka fina avskedsord på din brors speciella dag.
-Det här är tragiskt. -Så tråkigt.
Daz får inte veta att det blev så här.
Vi får inte ta bilder eller lägga ut…
-Daz skulle dö. -Ja.
-Det bygger upp bra. -Det är mycket protein.
-Ja. -Per dag alltså?
Fascinerande.
Ni kan inte gå nu. Ni missar…showen!
Så ja. Tillbaka till era platser.
-Ingen får gå. -Det är ett bröllop, inget gisslandrama.
Alla bröllop är gisslandramer.
Vi måste hålla igång festen för Liv, så sätt igång.
Evie, be dem ta ut desserten och mer sprit.
-Jag är 12. -Drick inte upp den, då.
-Kan jag hjälpa till? -Ja, underhåll folk.
-Hur? -Du är gullig. Använd det.
Spela "Macarena".
Ja.
Okej, hör ni. Är vi redo att ha kul?
Nu händer det.
Jag önskar att jag drack.
-Doug! Ungar! -Det är så hemskt.
Ja. Lycka till.
Herregud. Det är… Filma det åt honom.
Ja!
Tack.
-Förlåt att bröllopet blev förstört. -Det är inte förstört.
Nej, bara lite otrohet, en medvetslös syster och ett sjukhusbesök.
Välkommen till familjen Healy.
Vi kan rädda det här.
Jag vet inte hur.
Tack och lov att ni är tillbaka.
Ja. Var ärliga, hur har det gått?
Tja…
…jävligt dåligt.
Okej, Isaac.
-Okej. -Hur är det med Liv?
Hon har tydligen tuppat av flera gånger,
men läkaren gav klartecken, så hon ska flyga till NY.
-Herregud. -Ett ögonblick.
Tack för ert tålamod.
Jag och Dalbert vill…
Det är vårt bröllop! Nu kör vi!
-Vad gör du? -Nu ska vi ha kul!
Ja!
Vi har en förstaklassbiljett på planet om en timme.
-Hur mycket? -Den kostar 27 000 dollar.
Seriöst? Tror du att jag är drottningen av Saba?
Du ber om ett mirakel.
Om du kan vifta med trollstaven, helst i ekonomiklass, så vore det toppen.
Var god dröj.
Lite hjälp?
Jag kör dig inte till flygplatsen.
Wow. Tack för att du stöttar din dotter när hon behöver det.
Det finns viktigare saker i livet än jobb.
Säger hon som fastnade i soffan när hon fick sparken från jobbet.
-Men mitt jobb tog inte kål på mig. -Mamma, du fattar inte.
De senaste 15 åren har jag jobbat för att nå hit.
Ms Healy?
Jag har ett flyg med två timmars väntetid i Honolulu.
-Okej, toppen. -Sedan tre timmar i Denver.
Sedan till Atlanta och så buss därifrån.
När är jag framme i New York då?
-Nästa tisdag. -Nej.
Jag måste vara i New York om 24 timmar.
Ett ögonblick.
Jag är rädd att dina blackouter kan vara något allvarligt.
Jag får dem inte i New York. Det är det här stället.
Så du tänker bara fly från dina problem?
-Ja, det är precis vad jag gör. -Okej. Jag ger upp.
-Bra. -Åk. Gör som du vill.
Men vänta dig inte att sängen är bäddad varje gång du behagar komma hit.
-Okej. -Det är precis som med din pappa.
Han tog inte hand om sig, och se hur det gick.
Men för fan! Mamma!
Det som hände pappa var mitt fel, inte hans.
-Va? -Jag tvingade honom att simma.
Han sa att han inte mådde bra, men jag tvingade honom att simma.
Sedan ville han åka hem. Han sa att han var trött,
men jag simmade längre ut så att han skulle följa efter mig.
Det var jag.
Tack för att du väntade.
Jag har uträttat ett smärre mirakel och hittat ett flyg som är framme i tid,
men incheckningen stänger om 45 minuter. Går det?
Ms Healy?
Ska jag göra bokningen?
De ville inte dansa conga. Nollor.
Men festen är igång nu. Du skulle ha älskat det.
-Uppdraget utfört. -Tack för det, och för det här.
Mår du bra?
Ja. Mamma tror att jag har dödslängtan.
Hon oroar sig för dig. Det gör jag också.
-Gör inte det. -Konsulatet, Archies födelsedag, i kväll…
Jag älskar dig, men jag gör inte det här just nu. Okej?
Okej. Fokusera på det kommande dygnet.
Du ska flyga hem, charma skiten ur de där producenterna,
och bli en stjärna.
Jag är så stolt över dig.
Du kommer att vara så jävla bra.
Eller hur?
Glöm inte mig. Nästa gång vi träffas vill alla vara din vän.
Nej.
-Ditt ansikte. -Herregud.
Det var kul att ha dig här.
-Verkligen? -Mestadels.
-Ja. -Jag har saknat dig.
Endast avlämning.
-Ingen parkering. -Ja. Tack.
-Avlämning. Kör vidare. -Tack.
Toppen. Herregud.
-Älskar dig. -Älskar dig.
Lycka till.
Rör på påkarna.
Det står två minuter. Det där tog 30 sekunder.
Raska på.
Gudskelov.
Allt väl?
Nej.
Är du rädd att flyga?
-Bara… -Ja.
Ta den här.
Det är hematit. Den är jordande.
Okej.
Tack.
-Var sätter jag den? -Ingenstans. Håll bara i den.
-Tack, det var snällt. -Ingen orsak.
God kväll. Det här är er kapten.
Alla är ombord, så vi lyfter enligt tidtabellen.
-Förbered för start. -Vänta. Vi är på ett plan.
Vi vill inte vara jordade. Vi vill vara i luften.
Åh, fan. Herregud.
Gode Gud.
-Ge mig stenen. -Nej.
Ge mig stenen.
-Ta det här. -Vad är det?
Xanax, hjärtat.
Ja.
Herregud. Jag kan inte fatta att det är vårt bröllop.
Och jag älskar det där du gjorde. Jag har aldrig sett den sidan hos dig.
Jag frågade mig själv: Vad skulle Liv ha gjort?
Det är kanske inte någon bra vana.
-Du borde ge henne en chans. -Varför?
Hon är din syster.
Lyssna på en som har en frånvarande familj.
Ta dem inte för givet.
Det här är väldigt Liv.
Hon är skitjobbig, men väldigt rolig.
Jag älskar dig.
Ja!
INTE INNE
God kväll.
Vi påbörjar inflygningen mot New York om ungefär 20 minuter.
Temperaturen är minus två grader och det snöar.
Tack och lov.
Hej.
Jag sa ju att jag behöver säljmötet. Vad sa jag till dig?
-Vad fan? -Jag går här.
Dra åt helvete.
Jag är hemma.
-Hej. -Det var i grevens tid.
Jag bytte flyg. Jag är här och är redo.
-Hur mycket sminktid har vi? -Hon är så blank.
Som en solpanel mitt på dagen.
-Förlåt, jag producerar mycket talg. -Säg till sminket.
Hon är på väg. Täck henne med puder, hon ser ut som SeaWorld.
-Blöt. -Se levande ut.
Herregud.
Det här är Olivia Healy.
Warren, innehållschef för Wine and Dine Network,
Belinda, chefredaktör för Gastronomy Quarterly
och Romina är förlagschef på Cook and Book.
Vi ska prata.
Jag älskar ditt program, prenumererar på din tidning
och har spenderat på tok för mycket på dina böcker.
Herregud.
Jag träffade mina hjältar och sket inte ner mig.
-De är mina också, så sabba inget. -Okej.
-Vad är det här? -Veckans schema.
Jag tar dig till hotellet efteråt, och i morgon filmar vi reklam.
Sedan intervjuer. Samling klockan sex.
-Jag tar över nu. -Okej.
-Du grejar det, va? -Ja.
-Gå nu. -Okej.
-Framåt. -Okej.
-Vart ska vi? -Till höger.
-Du är så snygg. -Jag vet.
-Okej, hon är… -Ursnygg.
-Adekvat. -Visst.
-Vi har ett luktproblem. -Tack.
Olivia, nu får du skärpa dig. Det här är inte Korpen.
Fantastiskt. Alltid kul att ses, Tyrell.
Håll käften, Tyrell.
-Är du jetlaggad? -Du anar inte.
Nu gäller det. Hur känns det?
Spännande. Nervöst. Jag kanske kräks.
Det är vi.
-Är den till mig? -Ja.
-Den är så fin. -Sätt på den. Snabbt.
Wow.
God kväll. Jag är Valerie Jones.
Välkomna till lanseringen av årtiondets mest efterlängtade
kulinariska tv-händelse.
Banquet Royale.
-Hur länge ska Valerie prata? -Tio minuter.
-Sedan är det dags. -Ja.
-Vilken tidszon är din hjärna i? -Jag går på Sydneytid.
Klockan är nåt helt galet, typ… Min klocka.
…inga Bourdain-efterapare.
-Mår du bra? -Ursäkta mig.
-Vart ska du? -Ge mig ett ögonblick.
…har lagat mat åt kungligheter, sultaner och shejker
Det blir kul att jobba med henne.
Fan också.
Herregud.
Helvete.
Hallå?
Herregud. Jag…
Jag får panik. Jag kan inte andas.
Olivia?
Förlåt. Jag visste inte vem jag skulle ringa.
Det känns som att jag drunknar, men jag är inte i vatten.
Vad fan är det för fel på mig?
Du är fysiskt frisk, men du har nog en panikattack.
Jag tappade pappas klocka, och nu ska jag stå på scen
inför viktiga personer
och jag ser ut som en armhåla. Jag är en jävla nolla!
Skulle en nolla ha trotsat alla odds på så kort tid, precis som hon sa?
-Liv, du klarar det. -Gör jag?
Ja. Du är irriterande ostoppbar.
Men jag tror att du skulle må bra av en psykolog.
Det menar du inte?
Det är inget fel med det. Jag har gått i terapi i årtionden.
Jag har inte tid med årtionden av terapi.
Det här brukar hjälpa mig.
Blunda.
Känn fötterna mot marken. Jorda dig.
Andas in djupt,
och räkna till tio…
…långsamt.
Det hjälper i stunden.
Men kom ihåg att det inte ersätter jobbet du måste göra.
I New York kanske du kan fly från problemen,
eller så pausas de bara.
…våra tre fantastiska domare.
Vår första domare är en världskänd kock,
en legend på New Yorks egen trestjärniga Michelinrestaurang:
Tyrell James.
Ja.
Supermodellen, matsensationen och det sociala mediefenomenet:
Gianna De Luca.
Det är lugnt.
Och slutligen,
-Banquets stjärnmedarbetare… -Fyra. Fem.
-…respekterad mat- och livsstilsskribent… -Sex.
-…hela vägen från Australien… -Sju.
-Åtta. -…Olivia Healy.
Nio.
Tio.
JAG HJÄRTA DAZ JAG HJÄRTA GAZ
Såg du det? Är hon okej?
Mår du bra?
Du var så rolig i går kväll.
Är alla australier naturligt roliga?
Nej, bara jag.
Du är pigg för att vara så här tidigt.
-Är jag? -I jämförelse.
Jag drack inte så mycket,
gick i säng tidigt, gjorde fem km på löpbandet i morse,
och nu äter jag müsli.
-Okej, fröken Renlevnadsmänniska. -Eller hur?
-Du är klar. -Tack.
Hur känns det?
Jag är jättenervös. Tack.
Testa det här. Mot ångest, det är lugnande.
Man sätter det på handleden.
GAZ HEALY DRA FÖR ATT SVARA…
Liv till scenen.
Okej, jag kommer.
Liv till scenen.
Jättebra. Tack.
-Kom igen, skynda på. -Lugn på scenen.
Vi ska filma sex snuttar innan lunch. Vi måste till intervjuerna.
Är du redo?
-Herregud, Gaz. -Tystnad!
Mamma har råkat ut för en olycka. Svara, för fan.
-Stor dag? -Ja.
-Du är en naturbegåvning framför kameran. -Jaså?
-Ja. -Vad bra.
Hur känns det?
Riktigt bra.
Undertexter: Lisbeth Pekkari