‫אנזו!‬
‫אנזו.‬
‫- מי את, ארין קרטר? -‬
‫הארפ!‬
‫משקפי שחיה.‬
‫ארין.‬
‫סוף סוף. לא קיבלת את ההודעה שלי?‬
‫קיבלתי, כן. את כולן.‬
‫וגם את השיחות שלא נענו.‬
‫אני צריכה לדעת אם התמונה נשלחה.‬
‫טוב, המצב נהיה קצת בעייתי.‬
‫נמצאה גופה ביער.‬
‫ליד אספינאבלס.‬
‫לעזאזל.‬
‫זה לא טוב.‬
‫אין תעודת זהות, אין ראיות,‬ ‫אני בספק אם המז"פ ימצאו משהו,‬
‫אבל לא, זה לגמרי לא טוב.‬
‫אני רק צריכה לדעת‬
‫שאחד לא רודף אחריי או אחרי משפחתי.‬ ‫-חכי רגע.‬
‫תני לי שנייה.‬
‫את עדיין שם?‬ ‫-כן, אני כאן.‬
‫טוב? היא נשלחה?‬
‫נראה שאגוסטין שלח את התמונה שלך.‬
‫אתה יודע למי?‬
‫למספר של אחד מאנשי הקשר שלו תחת השם ולריה.‬
‫ולריה? בסדר, אתה יודע מי זאת?‬ ‫היא תרדוף אחריי?‬
‫היא העוזרת האישית של אגוסטין.‬ ‫כלומר, זו תמונה שנלקחה בחטף.‬
‫הסיכויים שמישהו יאתר אותך‬ ‫באמצעותה הם כמעט אפס.‬
‫כמעט זה לא מספיק.‬ ‫כמעט לא שומר על המשפחה שלי בטוחה.‬
‫תני לי לטפל בעניין הגופה, בסדר?‬
‫את לא רוצה למשוך תשומת לב נוספת,‬
‫אז תישארי בבית, תישארי רגועה‬ ‫ותנסי לא לדאוג, בבקשה.‬
‫ארין!‬ ‫-כן, בסדר.‬
‫הארפ. קדימה, אנחנו צריכות ללכת.‬
‫לא.‬
‫לא ביקשתי.‬
‫אני משחקת עם החברים שלי.‬
‫את יכולה בבקשה לצאת מהבריכה?‬ ‫קדימה. צאי, בבקשה. הארפ!‬
‫פנלופי, היי.‬
‫ארין, השכנה האהובה עליי.‬
‫את יכולה לעשות לי טובה ולשים עין על הארפר?‬
‫היא יודעת איך להגיע הביתה,‬ ‫אבל אני חייבת לרוץ,‬
‫יש מקרה חירום בבית הספר‬ ‫והם צריכים מישהו שימלא מקום.‬
‫זה בסדר?‬
‫כמובן. היא אפילו יכולה‬ ‫לבוא איתנו לארוחת צהריים.‬
‫לא, זה לא הכרחי. לא.‬
‫זו לא בעיה. זה יעשה לה טוב‬ ‫לאכול ארוחה ביתית ראויה לשם שינוי.‬
‫תודה.‬
‫בשמחה.‬
‫הארפ!‬
‫פנלופי תשגיח עלייך. אחזור בקרוב. תיהני!‬
‫איזו אימא משאירה את הבת שלה לבדה בבריכה?‬
‫- בניסיו אגוסטין ולריה -‬
‫- אגוסטין ואנדור‬ ‫אישי, דיסקרטי, אקסלוסיבי -‬
‫- ולריה אסטרדה -‬
‫אסטרדה.‬
‫- ולריה אסטרדה, ברצלונה -‬
‫הלו?‬ ‫-ארין קרטר.‬
‫זה דניאל לאנג.‬
‫דניאל לאנג?‬
‫נפגשנו לפני כמה ימים.‬
‫הבן שלי, דילן, נקט גישה‬ ‫אמנותית למדי במבחן הדמה שלו.‬
‫כן, כמובן, סליחה, הכול בסדר עם דילן?‬
‫הוא בסדר. יש משהו אחר שרציתי לשוחח עליו.‬
‫במקום לעשות את זה בטלפון,‬
‫האם את ובעלך פנויים לארוחת ערב היום?‬
‫שום דבר מפואר...‬ ‫-כן.‬
‫...במסעדה מקומית.‬
‫בהחלט. נשמע נהדר, תשלח לי את הפרטים.‬
‫בסדר. נהדר.‬
‫בסדר. ביי.‬
‫את ולריה אסטרדה?‬
‫לא.‬
‫רגע!‬
‫צאי החוצה!‬ ‫-ואו!‬
‫תירגעי.‬ ‫-תעופי מפה.‬
‫תירגעי. בסדר?‬
‫מישהו שלח לך תמונה שלי.‬ ‫אני צריכה שתמחקי אותה.‬
‫כי?‬ ‫-כי זאת אי הבנה.‬
‫תניחי את הסכין.‬ ‫-אני לא מניחה את הסכין.‬
‫תניחי את הסכין.‬
‫לא.‬
‫מה לעזאזל!‬
‫זה היה די מגניב.‬
‫מי את?‬
‫בסדר.‬
‫הבוס שלך, אגוסטין, שלח לך‬ ‫את התמונה שלי כי הוא חושב שאני מישהי אחרת.‬
‫באמת? אז מי הוא חושב שאת?‬
‫העניין הוא שאני צריכה לדעת‬ ‫אם למישהו אחר יש את התמונה הזאת‬
‫ואת צריכה למחוק אותה.‬
‫אין לי זמן לזה.‬
‫תפני זמן.‬ ‫-קדימה...‬
‫אני צריכה ללכת. ואת צריכה לצאת מכאן.‬
‫תני לי את התיק שלי!‬
‫אם את רוצה את התיק שלך בחזרה,‬ ‫תמחקי את התמונה.‬
‫את לא יודעת עם מה את מתעסקת.‬ ‫-אני לא. לא. זו הנקודה.‬
‫טוב, תראי... אגוסטין נהרג‬ ‫בתאונת פגע וברח אתמול בלילה.‬
‫היו לו עסקים עם כמה אנשים רעים.‬
‫התעוררתי ויש לי תמונה שלך בטלפון שלי‬
‫כי הוא רצה לדעת מי את.‬
‫לא ידעתי את זה ואני מצטערת על האובדן שלך.‬
‫איך ידעת שהוא שלח לי את התמונה שלך?‬
‫זו שאלה טובה מאוד.‬ ‫-כן, נכון.‬
‫יש עוד מישהו איתך?‬ ‫-לא.‬
‫לעזאזל.‬
‫איפה זה?‬
‫זונה!‬
‫רוצי!‬
‫לעזאזל.‬
‫-ולריה!‬
‫קדימה, מהר!‬
‫לעזאזל, לא. זה היה הכסף שלי.‬
‫לא!‬
‫לעזאזל.‬
‫לא, מה את עושה? לא.‬
‫בואי נזוז!‬
‫רוצי!‬
‫פשוט תמשיכי! קדימה.‬
‫רמון, הן כאן!‬
‫קדימה!‬
‫לא.‬
‫לעזאזל.‬
‫סעי!‬
‫מי האנשים האלה?‬
‫הם עובדים אצל הבוס של אגוסטין.‬ ‫פשע מאורגן, אנשים רעים.‬
‫זה היה בסדר עד שהוא מת.‬
‫והבוקר האנשים האלה באו לעבודה,‬
‫הוציאו תיקים, בדקו את כל ה...‬
‫אני לא מכירה את המילה... את יודעת.‬ ‫-החשבונות?‬
‫כן. הם רואים שחסר כסף וחושבים שזה בגללי.‬
‫אבל זה בגללך.‬
‫כן. אבל הם לא ידעו את זה.‬
‫הייתי חכמה. לקחתי רק קצת‬ ‫בכל פעם שאגוסטין הלבין את הכסף שלהם.‬
‫אם הוא לא היה מת, אף אחד לא היה יודע.‬
‫אז, הפשע המאורגן הלבין כסף‬ ‫באמצעות משרד עורכי הדין שלו‬
‫ואת גנבת מהם, ואת חושבת שזה חכם?‬
‫את לא תביני. רק רציתי חיים טובים יותר.‬
‫כמה?‬
‫שתים עשרה.‬
‫שתים עשרה אלף ו-32 אירו.‬ ‫ואת איבדת את הכול.‬
‫האיש הזה חנק אותך. ניסיתי לעזור לך.‬
‫אם לא היית באה לחפש אותי,‬
‫הייתי נעלמת לפני שהם הופיעו,‬ ‫אז או שתחזירי לי את הכסף שלי עד מחר‬
‫או שאשלח את התמונה שלך‬ ‫לכל אנשי הקשר של אגוסטין. ביי.‬
‫לא, ו...‬
‫ולריה!‬
‫יש לך עד מחר.‬
‫- משטרה -‬
‫לעזאזל.‬
‫- שם? -‬
‫השוטר מרטין?‬
‫כן.‬
‫אני פרז, מג'י.אי.איי. תודה על הטיפ.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני בסדר.‬
‫תראה.‬
‫המידע שלך סיפק לנו רמזים לגבי הכנופיות.‬
‫שמות, לוחות זמנים, תוכניות.‬
‫אולי זה יעניין אותך.‬
‫כן.‬
‫כמובן שזה מעניין אותי.‬
‫זה הרבה עבודה.‬
‫אתה שוטר טוב כמו אבא שלך.‬
‫כן, בטח.‬
‫סוניה, חכי.‬
‫הם זיהו אותה?‬
‫כן.‬
‫עדכנו את התקשורת.‬ ‫-מי זאת?‬
‫מרגו מולר.‬
‫משטרת אנגליה מחפשת אותה.‬
‫שוד מזוין, תקיפה, גנבה.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני מניח שאלה חדשות טובות.‬ ‫לפחות היא לא אדם רגיל.‬
‫- לונדון, אנגליה -‬
‫אמילי. אני באה לתפוס אותך, אמילי.‬
‫תפסתי אותך.‬
‫סיימת לנקות?‬
‫לא. מצטערת.‬
‫קדימה, מתוקה.‬
‫הלו?‬ ‫-תבדקי את החדשות.‬
‫מרגו מולר מתה. ברצלונה.‬
‫רגע, מה?‬
‫- מרגו מולר מתה ברצלונה -‬
‫- הגופה שנמצאה זוהתה כמרגו מולר -‬
‫הו, אלוהים...‬
‫מה את עושה? תעזבי את זה.‬ ‫-תני לי שנייה. בבקשה.‬
‫תעזבי את המחשב שלי.‬ ‫-בבקשה, תני לי...‬
‫אני מתקשרת למשטרה.‬
‫בבקשה, פיצה לכולם!‬
‫תודה.‬
‫את לא צריך להודות לעוזרות.‬ ‫משלמים להן בכל מקרה.‬
‫אני הארפר.‬
‫אחי, אתה לא רוצה שאימא‬ ‫שלה תהרוג אותך, נכון?‬
‫זו סתם בדיחה.‬ ‫-כן.‬
‫אני הולכת למצוא את השירותים.‬
‫אני יודעת שאתה עסוק,‬ ‫אבל היית אמור להיות היום בבית.‬
‫אמרת שתעזור לי להתכונן לטורניר הטניס.‬
‫אני לא מתבכיינת, אני שואלת‬ ‫מתי תהיה בבית. אסור לי לשאול?‬
‫כן. אני יודעת. אני יודעת, אני...‬
‫כן.‬
‫מה?‬
‫סליחה.‬ ‫-רגע.‬
‫בואי הנה.‬
‫השיער שלך סבוך.‬
‫צריך להבריש אותו‬ ‫כמו שצריך אחרי שחייה. שבי.‬
‫אנטוניו היה כל כך חמוד כשהיה קטן.‬
‫בנים תמיד חמודים.‬
‫ואז הם גדלים והופכים לאבות שלהם.‬
‫אני מצטערת.‬
‫זו לא אשמתך.‬
‫לא.‬
‫אני מצטערת.‬
‫על שהכית אותו?‬
‫אימא שלך אמרה שהוא צחק על העיניים שלך.‬
‫איך זה?‬
‫זה ככה.‬
‫אני יכולה לראות רק את מה שמסביב.‬
‫זה גנטי.‬
‫מאימא שלך או מאבא שלך?‬
‫מאבא, אני חושבת.‬
‫ומי היה האבא האמיתי שלך?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אימא לא אוהבת לדבר על הדברים האלה.‬
‫טוב, אני לא רוצה לגרום לבעיות, אבל...‬
‫כשאנשים לא רוצים לענות על השאלות שלך,‬
‫זו סיבה טובה להמשיך לשאול אותן.‬
‫- תיקון שמשות -‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מישהי עברה מהפך.‬
‫אני רואה.‬
‫פנלופי סידרה לי את השיער.‬
‫זה... מעולה.‬
‫ידעתי שתשנאי את זה.‬ ‫-לא.‬
‫לפחות היא בילתה איתי.‬
‫הארפ!‬
‫ראית את זה?‬
‫פנלופי לועגת לי.‬ ‫זה כמו שהיא קלעה "לכי תזדייני" בצמות שלה.‬
‫בחייך.‬
‫אולי, פשוט תזרמי איתי עם זה,‬
‫אולי היא רק רצתה לעשות משהו כיפי עם הארפר.‬
‫כן, בטח.‬
‫היא השגיחה עליה בלי שהודעת לה מראש.‬
‫למה הדבר המזוין הזה לא...‬ ‫-תני לי לראות.‬
‫תודה.‬
‫דווקא אהבתי את השיער שלה.‬ ‫לא רציתי להשאיר אותה בבריכה.‬
‫פשוט לא הייתה לי ברירה.‬
‫אני יודע. וגם הארפר יודעת את זה.‬
‫בבקשה תסתובבי.‬
‫אתה יודע, לפני שבוע נכנסתי לסופרמרקט‬
‫ומאז אני רק רוצה...‬
‫את החיים הישנים שלי בחזרה.‬
‫זה ייקח קצת זמן.‬
‫אזהרה אחרונה.‬
‫תתרחק מהמאפיה.‬
‫תעצור את החקירה.‬
‫ארין, כדאי שנזוז.‬
‫ארין!‬
‫לעזאזל.‬
‫זה הוא.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-טוב לראות גם אותך.‬
‫דניאל.‬ ‫-ג'ורדי.‬
‫אז, אזהרה, לא הכנתי מילקשייק הרבה זמן.‬
‫לפנלופי יש מכונת מילקשייק.‬
‫יש לה גם מכונת גלידה.‬
‫פנלופי מאוד מיוחדת.‬
‫אני לא בטוחה שבעלה חושב כך.‬
‫שמעתי אותם רבים בטלפון.‬
‫הארפר קרטר, את הופכת לרכלנית קטנה.‬
‫בסדר...‬
‫יש לך תמונות של תינוקות?‬
‫של הילדים שלי?‬
‫בטח. את רוצה לראות אותן?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר...‬
‫קדימה.‬
‫זה בטח הקפיץ את הפיוז.‬
‫את יודעת איפה ארון החשמל?‬ ‫-אני חושבת ששם.‬
‫בסדר. בואי נראה אם אוכל‬ ‫לתקן את זה בלי לשרוף את הבית.‬
‫הנה זה...‬
‫לעזאזל...‬
‫מה קרה, הארפר?‬
‫אז, דילן כבר סולק משלושה בתי ספר.‬
‫או שהוא כבר הורחק משלושה בתי ספר‬
‫ובכל פעם שאני רושם אותו לבית ספר חדש,‬
‫אני צריך להבטיח הבטחות,‬
‫ובדרך כלל זה לצד תרומה ידידותית.‬
‫בכל אופן, הנקודה היא‬ ‫שאני רוצה להוציא אותו מהמערכת‬
‫ושהוא ילמד בבית.‬
‫בסדר, כן.‬
‫אתה רוצה שאהיה המורה הפרטית של דילן?‬
‫כן.‬
‫במשרה מלאה.‬
‫רגע, אז ארין תצטרך לעזוב‬ ‫את העבודה שלה בבית הספר?‬
‫כן. אבל אני אשלם לך בדיוק‬ ‫כפי שסנט ג'וזף משלם לעובדים במשרה מלאה.‬
‫זו הוצאה לא קטנה.‬
‫אני מסתכל על זה יותר כהשקעה ולא כעלות.‬
‫ומה אם אצטרך חלק מהכסף מראש?‬
‫זה אפשרי?‬
‫אנחנו לא מתקשים עד כדי כך.‬
‫בטח.‬
‫נוכל לדבר על מענק חתימה.‬
‫כן.‬
‫אני חושבת שזה רעיון נורא,‬
‫בסדר.‬
‫דילן מנסה להוציא ממך תגובה,‬
‫ואם תוציא אותו מבית הספר,‬ ‫זה אומר שהוא ניצח.‬
‫אמרת שהוא צריך מורה פרטי.‬
‫טוב, כן, אחרי שעות הלימודים, כן.‬
‫נדרשה ממני המון עבודה‬ ‫להוכיח את עצמי בסנט ג'וזף,‬
‫ואני לא אסכן את זה בשביל מישהו‬ ‫שעשוי לשנות את דעתו בעוד כמה חודשים.‬
‫אני לא כזה הפכפך.‬
‫לא, אבל הזמנת כמעט כל מה שבתפריט‬
‫כדי שתוכל לבדוק ולבחור.‬
‫מצטערת.‬
‫מצטערת, אני חייבת...‬ ‫זו אוליביה, אני חייבת לענות.‬
‫בסדר.‬
‫הכול בסדר?‬
‫אולי לא הייתי צריכה להתקשר,‬ ‫אבל... היית צריכה לשמוע אותה צורחת.‬
‫לא, עשית את הדבר הנכון. באמת.‬
‫תודה.‬
‫היה לה שבוע קשה, אבל היא ישנה עכשיו,‬ ‫אז אני חושבת שהיא בסדר.‬
‫בסדר?‬
‫ארין, הבת שלך ראתה‬ ‫אותך הורגת מישהו בסופרמרקט.‬
‫אני חושבת שהיא צריכה לדבר עם מישהו מקצועי.‬
‫תודה.‬
‫שוב, אנחנו מעריכים שצלצלת.‬ ‫אני אלך לשבת לידה.‬
‫בסדר.‬ ‫-ביי.‬
‫כן.‬
‫ביי.‬
‫מה קורה?‬
‫כלום.‬
‫בסדר.‬
‫הארפר הייתה משוכנעת שיש לך אקדח.‬
‫היא ביקשה ממני לחפש אותו בעליית הגג.‬ ‫-כן.‬
‫כן, היא...‬
‫היא מאוד מבולבלת כרגע.‬
‫כן.‬
‫זה נכון.‬
‫ואת...‬
‫טוב, גם את מאוד מבולבלת עכשיו.‬
‫אז תשיגי לה את העזרה שהיא צריכה, ארין.‬
‫אני אעשה זאת.‬
‫תודה.‬
‫לילה טוב.‬
‫בסדר.‬
‫ניקח אותה לראות מישהו.‬
‫מחר?‬
‫אולי לא מחר, אבל מה לגבי השבוע הבא?‬
‫כן.‬
‫- ולריה א. -‬
‫- תביאי לי את הכסף שלי היום‬ ‫או שאשלח את התמונה שלך. -‬
‫וזה?‬
‫כן.‬
‫לא. יש לזה ערך סנטימנטלי. לא.‬
‫זו הייתה מתנה מאימא שלי, אז לא.‬
‫בסדר.‬
‫אני מצטער.‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫נו?‬
‫הכסף שלך אצלי.‬
‫יופי, מתי נוכל להיפגש?‬
‫בשעה ארבע.‬
‫אני נמצאת במלון.‬
‫פשוט תשלחי לי את המיקום.‬
‫אני אשלח את זה עכשיו. אל תאחרי.‬
‫בסדר.‬
‫זה טוב מאוד.‬
‫האנשים בסופרמרקט. גם הם עטו מסכות, נכון?‬
‫אלה לא הם.‬
‫אולי את לא חושבת כך, אבל...‬
‫לפעמים כשמשהו רע קרה לנו,‬
‫למוח יש דרכים מצחיקות להתמודד עם זה.‬
‫וזה עלול להרגיש מפחיד.‬
‫אני לא מפחדת.‬
‫כבר לא.‬
‫אני מרחמת עליהם.‬
‫למה?‬
‫כי הם מתים.‬
‫מה גורם לך לחשוב שהוא מת?‬
‫הארפר, האם ראית את אלה בעבר?‬
‫מה קורה פה?‬
‫זאת לוסיה. היא עובדת בבית החולים ו...‬ ‫-אני יודעת מי זאת לוסיה. שאלתי מה קורה פה.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-בבקשה.‬
‫שאלתי מה קורה פה.‬
‫ובכן...‬ ‫-ג'ורדי ביקש שאבוא ואדבר עם הבת שלך.‬
‫אנחנו לא הסכמנו על זה.‬ ‫-למעשה הסכמנו על זה, אבל לא הסכמת על מתי.‬
‫לא היית פה כשהתעוררתי ולא ענית לטלפון שלך.‬
‫יצאתי לנסיעה כדי לנקות את הראש.‬ ‫-"נסיעה"?‬
‫לא ידעתי שתלך מאחורי גבי.‬ ‫-זה לא מאחורי הגב שלך.‬
‫זה כן.‬
‫זו גם החלטה שלי כהורה.‬
‫אתם לא צריכים לדבר על זה מול הארפר.‬
‫ג'ורדי.‬
‫הארפר?‬
‫ג'ורדי אפשר...‬ ‫-לא, לוסיה.‬
‫היי.‬
‫תפסיקי.‬
‫קרעת את הציורים שלי.‬
‫הם הטרידו אותך.‬ ‫-לא, הם הטרידו אותך.‬
‫למה אין לך תמונות שלי כתינוקת?‬
‫מה? יש לי.‬
‫כן, מגיל חמש או שש.‬
‫לפנלופי יש תמונות של אנטוניו כתינוק,‬ ‫ולאוליביה יש תמונות של הילדים שלה.‬
‫למה אין לך תמונות שלי?‬
‫טוב, תקשיבי.‬ ‫אני אוהבת אותך יותר מכל דבר, אבל...‬
‫אבל לא הייתי אימא טובה.‬
‫כשהיית קטנה השארתי אותך עם מישהו אחר.‬
‫לא יכולתי להתמודד ו...‬
‫אני לא גאה בזה.‬
‫הפכת אותי למוזרה.‬
‫את לא, יש לנו רופא עיניים ביום שני.‬
‫אם המצב התייצב...‬
‫זה לא קשור לעיניים שלי.‬
‫הרגת מישהו.‬
‫את הבעיה. לא אני.‬
‫היי.‬
‫אם ידעת כמה קשה נלחמתי‬ ‫כדי לשמור על המשפחה הזאת ביחד,‬
‫אני לא.‬
‫הודות לך, אין לי חברים.‬
‫בסדר, אז מה את רוצה שאני אעשה?‬
‫אני אעשה הכול. רק תגידי לי, בבקשה.‬
‫כל ההורים משחקים בטורניר הטניס היום,‬
‫אבל את בטח עסוקה מדי.‬
‫את תברחי למקום כלשהו שוב. נכון?‬
‫טניס?‬
‫כן.‬
‫אמרת לי להישאר בבית, להישאר עסוקה.‬
‫כן.‬
‫אתה מכירה מישהי בשם מרגו מולר?‬
‫לא. למה?‬
‫הם זיהו את הגופה ביער.‬
‫אני צריך שתהיי כנה איתי.‬
‫אני כנה.‬
‫טוב, הנה החדשות.‬
‫אז, מדובר בשתי מערכות קצרות,‬ ‫שובר שוויון לקביעת המנצח,‬
‫ותנחשו מי מתמודדת מולנו במשחק הראשון?‬
‫כן.‬
‫בהצלחה, גבר.‬
‫כן, בהצלחה.‬
‫קדימה חבר'ה!‬ ‫-קדימה, אימא!‬
‫קדימה, ברונו!‬
‫בחוץ!‬
‫אתה...‬ ‫-זה היה שלי. זה היה, כן...‬
‫בחוץ.‬
‫תתרכזי.‬
‫בחוץ.‬
‫- משחקון -‬ ‫- מערכה -‬
‫ומשחקון. פנלופי וברונו‬ ‫מנצחים במערכה הראשונה.‬
‫אני לא מתנצל שהזמנתי‬ ‫את לוסיה לדבר עם הבת שלנו.‬
‫הארפר צודקת.‬
‫אני הבעיה.‬
‫את יודעת למה היא רצתה שתשחקי טניס היום?‬
‫כי היא יודעת שאני שונאת דברים כאלה.‬
‫לא. זה בגלל שהיא חושבת שאת מדהימה.‬
‫היא רוצה שכולם יראו‬ ‫את האימא החמה והנפלאה שהיא אוהבת.‬
‫תודה.‬
‫ואנחנו צוות.‬
‫נכון?‬
‫באש ובמים.‬
‫שלי!‬
‫מה את עושה? את חסרת תועלת.‬
‫כן!‬
‫תפוס אותו!‬
‫שובר שוויון.‬
‫שלי.‬
‫אשתי, גבירותיי ורבותיי.‬
‫נקודת משחק. הנקודה הבאה מנצחת.‬
‫קדימה!‬ ‫-כן.‬
‫משחקון, מערכה, ניצחון.‬
‫מזל טוב.‬
‫אני לא צריכה את הנדבות שלך.‬ ‫-מזל רע. משחק טוב.‬
‫ואו. זה היה... ברכותיי.‬
‫תודה.‬
‫אז פשוט נתת להם את המשחק.‬
‫היא הייתה זקוקה לניצחון.‬ ‫חוץ מזה, כולם אוהבים את המפסידן.‬
‫היי!‬
‫שמפניה בשבילך, אדוני?‬
‫תודה שלא צעקת על אף אחד.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫לפחות נוכל ליהנות משאר המשחקים בלי לדאוג.‬
‫שכחתי לספר לך,‬ ‫הזמנתי שיעור יוגה בווייט לילי.‬
‫אני בטוח שלא יהיה להם אכפת אם תבטלי.‬
‫כן, אבל אולי זה יהיה טוב בשבילי.‬
‫לנקות את הראש, למצוא את השקט הפנימי שלי.‬
‫אני ממש זקוקה לזה.‬
‫בסדר.‬
‫אחזור עוד מעט,‬ ‫תודיעו לי אם אוכל לאסוף אתכם.‬
‫לא, אנחנו בסדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫איפה את, לעזאזל?‬
‫התעכבתי, אבל אני בדרך. יש פקקים.‬
‫ביום ראשון? את יודעת‬ ‫מה אני חושבת? שאת לא מגיעה.‬
‫אני צריכה פשוט לשלוח את התמונה.‬ ‫-ולריה, את יכולה להירגע, בסדר?‬
‫אמרתי שאני בדרך. אל תעשי שום דבר טיפשי.‬
‫לעזאזל.‬
‫תראה.‬
‫יש לי משהו בשבילך.‬
‫בשבילי?‬
‫הרצתי בדיקה על ארין.‬
‫מה עשית?‬
‫לעזאזל, אמיליו.‬
‫כל זה על ארין. החיפוש היה מהיר מאוד.‬
‫ומה?‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫אתה לא מתכוון לפתוח את זה?‬
‫לדעתך המקצועית והאישית...‬
‫יש במעטפה הזאת סיבה שלא אתחתן איתה?‬
‫ובכן, לא בדיוק.‬
‫אני בוטח בארין.‬
‫בסדר, מגניב.‬
‫לעזאזל עם זה, זה לא משנה.‬
‫אבל תשמור את זה.‬
‫למקרה שתשנה את דעתך.‬
‫היי, זאת אני, תשאירו הודעה.‬
‫איך מתקדמים שיעורי הבית?‬
‫אני עדיין עובדת על אילן היוחסין.‬
‫כן?‬
‫זה די קשה כי יש לי את הצד שלך,‬ ‫אבל אין לי אף אחד אצל אימא.‬
‫את יודעת שאימא שלה מתה כשהיא הייתה צעירה.‬
‫את יודעת?‬
‫שמת שם דודה.‬
‫מהצד של אימא שלך?‬
‫היא לא הייתה באמת דודה שלי.‬ ‫אימא רק קראה לה ככה.‬
‫נשלחתי לגור איתה לזמן מה כשהייתי קטנה.‬
‫- אימא, ארין -‬ ‫- דודה -‬
‫- השוטר אמיליו מרטין -‬ ‫- ארין קרטר -‬
‫- לא נמצא מידע -‬
‫- לא ידוע -‬
‫- משפחה: לא ידוע -‬
‫- מגורים: שכונת סנטה אלמה -‬ ‫- משנת 2019 - לא ידוע -‬
‫- מלון -‬
‫כן.‬
‫היי.‬
‫קדימה.‬
‫אחסוך ממך את הספירה.‬
‫זה 3,000.‬
‫זה לא מה שסיכמנו.‬ ‫-זה כל מה שיכולתי להשיג. תני לי את הטלפון.‬
‫איבדת את הכסף שלי.‬ ‫-זה לא היה הכסף שלך.‬
‫אבל אם זה מה שזה יעלה לי‬ ‫בשביל השקט הנפשי שלי, אז בסדר.‬
‫תני לי את הטלפון.‬
‫אז אין עותקים?‬
‫לא.‬ ‫-שום דבר?‬
‫לא.‬
‫- נמחק -‬
‫לא שזה משנה אבל אני יודעת איך את מרגישה.‬
‫כאן לבדך.‬
‫לא יודעת במי אפשר לבטוח.‬
‫את לא יודעת עליי שום דבר.‬
‫רוב האנשים שנמצאים בצרות‬ ‫רצים למשפחה או לחברים.‬
‫את רצה לחדר במלון שמריח כמו...‬
‫אני לא אומרת שיש חתול מת מתחת למיטה...‬ ‫-אין. בדקתי.‬
‫אני רק אומרת שאם תצטרכי לדבר עם מישהו,‬
‫אני כאן.‬
‫למה את חייבת להיות כל כך נחמדה?‬
‫מה עשית?‬
‫ולריה, מה עשית? מה?‬
‫איחרת ולא ידעתי אם יהיה לך את הכסף, אז...‬
‫אמרתי להם שאת באה לכאן.‬
‫למי?‬
‫לאנשים שאגוסטין עבד עבורם.‬
‫אם היית שווה לו משהו, אז אולי גם להם.‬
‫שיתפת את התמונה שלי או את מקום מגורי?‬ ‫-לא.‬
‫ולריה.‬ ‫-לא. אני נשבעת.‬
‫לעזאזל!‬
‫את גנבת מהם, בסדר? אז הם לא יחפשו רק אותי.‬
‫הבאת אקדח? התכוונת להרוג אותי?‬
‫לא, התכוונתי לאיים עלייך כמוצא אחרון.‬
‫אין לי כדורים. עכשיו, תסתתרי ותהיי בשקט.‬
‫בסדר.‬
‫תישארי קרובה.‬
‫רגע, הכסף.‬
‫מה את עושה?‬
‫לעזאזל עם זה.‬
‫לעזאזל.‬
‫ולריה, קדימה!‬ ‫-יש לי את זה!‬
‫רוצי!‬
‫בואו, הן למעלה!‬
‫- מלון דומינו -‬
‫תרגום כתוביות: ליפא אביחי בוב‬