Anzo!
Anzo.
Harp!
Simglasögonen.
- Erin. - Äntligen.
- Fick du inte mitt meddelande? - Jo, allihop.
- Jag såg att du hade ringt. - Jag måste få veta om bilden gick iväg.
Jag har lite fullt upp, vet du.
En kropp har hittats i skogen. Nära Espinelves.
Fan också.
- Det låter inte bra. - Inget ID-kort, inga bevis.
Teknikerna hittar nog inte mycket, men nej, det är inte bra.
Jag måste veta att ingen är ute efter mig eller min familj.
Vänta. Ett ögonblick.
- Är du kvar? - Ja.
Nå? Gick bilden iväg?
Det verkar som om Agustín hann skicka bilden.
- Till vem då? - En kontakt som är namngiven som Valeria.
Valeria? Vet du vem det är? Kommer de att jaga mig nu?
Hon är Agustíns personliga assistent. Men det är bara en bild.
Risken att nån spårar dig med hjälp av den är nästan noll.
Nästan räcker inte. Det skyddar inte min familj.
Låt mig oroa mig för kroppen.
Dra inte på dig mer uppmärksamhet.
Håll dig hemma, behåll lugnet och försök att inte oroa dig.
- Erin! - Okej.
Harp. Kom nu, vi måste gå.
Nej.
Det var ingen fråga.
Jag leker med mina vänner.
Kan du komma upp nu?
Kom igen. Upp med dig.
Harp!
Penelope. Hej.
Erin, min favoritgranne.
Skulle du kunna hålla ett öga på Harper?
Hon hittar hem själv, men jag måste iväg.
De på skolan vill att jag rycker in på idrotten.
Går det bra?
Självklart. Hon kan äta lunch hos oss.
Nej, det behövs inte.
Inga problem. Det skulle göra henne gott att få ett hemlagat mål.
Tack.
Ingen orsak.
Harp!
Penelope passar dig. Jag är snart tillbaka. Ha det så kul!
Vem lämnar sin unge ensam vid en pool?
AGUSTÍN & ANDOR PERSONLIGT - DISKRET
Estrada.
- Hallå? - Erin Carter.
Det här är Daniel Lang.
- Daniel Lang? - Vi träffades häromdagen.
Min son Dylan hade en kreativ lösning på övningsprovet.
Javisst, ursäkta. Är allt bra med Dylan?
Jadå. Det var nåt annat jag ville diskutera.
Jag vill inte ta det på telefon.
Har du och din man tid att äta middag ikväll?
- Inget snofsigt. Nånstans i närheten. - Okej.
Absolut. Det låter trevligt. Skicka mig detaljerna bara.
Okej. Toppen.
Okej. Hej då.
- Är du Valeria Estrada? - Nej.
Vänta!
Ut härifrån!
- Ta det lugnt. - Ut härifrån.
Ta det lugnt.
Du fick en bild på mig. Radera den.
- För att? - Det är ett missförstånd.
- Lägg ner kniven. - Glöm det.
- Lägg ner kniven. - Nej.
Vad fan?
Det där var coolt.
Vem är du?
Okej.
Du fick bilden för att Agustín tror att jag är nån annan.
Jaså? Vem tror han att du är?
Jag måste få veta om nån annan har bilden, och du måste radera den.
Jag har inte tid.
- Ta dig tid. - Lägg av...
Jag måste ge mig av. Och du måste gå.
Ge mig min väska!
Radera bilden först.
- Du vet inte vem du bråkar med. - Nej. Det är just det.
Okej, hör på. Agustín blev ihjälkörd av en smitare igår.
Han har att göra med skumma typer.
Han skickade mig bilden för att han vill veta vem du är.
Det visste jag inte. Jag beklagar sorgen.
Hur kunde du känna till bilden?
- Det var en bra fråga. - Ja.
- Har du nån med dig? - Nej.
Fan.
Var är de?
Subba!
Kom!
Fan, fan, fan!
- Fan! - Valeria!
Kom igen! Skynda dig!
Nej! Det var mina jävla pengar!
Nej!
Fan!
Nej, vad gör du?
Kom nu!
Sätt fart!
Fortsätt bara! Kom igen.
Hitåt, Ramón!
Spring!
Nej, nej.
Fan.
Kör!
- Vilka är de? - De jobbar för Agustíns chef.
Organiserad brottslighet. Skurkar. Allt var bra tills han dog.
I morse dök det upp en massa folk som rotade igenom alla mappar och...
- Vad heter det? Comptes, du vet. - Konton?
Ja. Det fattades pengar och de skyllde på mig.
Det var ju du.
Ja. Men det visste inte de.
Jag var smart. Jag tog lite varje gång Agustín tvättade deras pengar.
Om han inte hade dött hade ingen vetat.
De tvättade alltså pengar via hans advokatbyrå,
och du var smart som stal från dem?
Du förstår inte. Jag ville få ett bättre liv.
- Hur mycket? - Tolv.
Tolvtusen trettiotvå euro. Nu är allt borta.
Han tänkte strypa dig. Jag hjälpte dig.
Om du inte hade kommit,
hade jag hunnit åka innan de kom. Fixa tillbaka pengarna till imorgon.
Annars skickar jag bilden till alla Agustíns kontakter. Hej då.
Nej, Va...
- Valeria! - Du har till imorgon på dig.
Skit också.
NAMN?
- Assistent Martín? - Ja.
Pérez från GEI.
Tack för tipset.
Allt väl?
Jadå.
Du, hör på.
Dina uppgifter hjälper oss med gängen.
Namn, fraktsedlar, planer. Jag vet inte om det intresserar dig.
Ja.
- Självklart. - Det är mycket att göra.
Du är en bra polis, som din far.
Visst.
Sonia, vänta.
- Är hon identifierad? - Ja.
- Pressen är informerad. - Vem är det?
Margot Müller.
Brittiska polisen söker henne.
Väpnat rån, misshandel, stöld.
Jävlar. Fast bra på sitt sätt. Hon är ingen vanlig människa.
Emily. Nu tar jag dig.
Nu är du fast.
Nu är du...
Har du städat klart?
Nej. Ursäkta.
Kom, raring.
- Hej. - Kolla nyheterna.
Margot Müller är död. Barcelona.
Va?
KROPPEN IDENTIFIERAD SOM MARGOT MÜLLER
Herregud...
- Vad gör du? Gå härifrån. - Vänta lite. Snälla.
- Låt bli min dator! - Snälla, låt mig...
Jag ringer polisen.
Här har vi pizza åt alla!
Tack.
Tacka inte hembiträdet. De får betalt.
Jag heter Harper.
Vill du att hennes mamma ska döda dig?
- Det var bara på skoj. - Ja.
Jag ska gå på toa.
Jag vet, men du skulle komma hem idag.
Du skulle hjälpa mig med tennisturneringen.
Jag gnäller inte. Jag frågar dig när du kommer hem.
Ja. Jag vet det. Jag...
Ja.
Vad?
- Ursäkta. - Vänta.
Kom.
Ditt hår är trassligt. Borsta det ordentligt när du har badat.
Sätt dig.
Antonio var så söt som liten.
Pojkar är alltid det. Sen växer de upp och blir som sina fäder.
Jag är ledsen.
Det är inte ditt fel.
Nej.
Jag är ledsen.
För att du slog honom?
Din mamma sa att han retade dig för dina ögon. Hur känns det?
Det känns så här.
Jag kan bara se det som är utanför.
Det är genetiskt.
- Efter din mamma eller din pappa? - Pappa, tror jag.
Vem var din riktiga pappa?
Jag vet inte.
Mamma vill inte prata om det.
Jag vill inte ställa till med nåt,
men när nån inte vill svara på ens frågor brukar det finnas skäl att envisas.
LAGAD BAKRUTA
- Hej. - Hej.
Nån har fått en makeover.
Jag ser det.
Penelope fixade det.
Det är jättefint.
- Klart att du hatar det. - Nej...
- Hon ville åtminstone vara med mig. - Harp!
Såg du det där?
Penelope jävlas med mig. Flätan ger mig fingret.
Ge dig. Kanske... Om du bara sansar dig lite,
så kanske hon ville göra nåt roligt med Harper.
- Visst. - Hon passade ju henne helt utan varsel.
- Fan, varför funkar inte... - Ge mig det.
Tack.
Håret var faktiskt fint.
Och jag ville inte lämna henne, men jag hade inget val.
Jag vet. Harper vet också det.
Vänd på dig.
För en vecka sen gick jag in i en mataffär och ända sen dess vill jag bara...
...få tillbaka mitt gamla liv.
Ge det lite tid.
Sista varningen.
Låt bli gängen.
Stoppa utredningen.
Erin, vi måste sätta fart.
TILLGÄNGLIGT BELOPP
Erin!
Fan.
Där är han.
- Hej. - Hej.
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
- Daniel. - Jordi.
Bara så du vet: Jag har inte gjort milkshakes på ett tag.
Penelope har en milkshakemaskin.
Och en glassmaskin.
Penelope är speciell.
Hennes man verkar inte tycka det.
Jag hörde dem bråka i telefon.
Harper Carter, vilken liten skvallertacka du är.
Så där...
- Har du några bebisbilder? - På mina barn?
- Visst. Vill du se? - Ja.
Okej...
Då ska vi se.
Det måste ha gått en propp.
- Vet du var proppskåpet är? - Där inne.
Okej. Jag ska försöka att inte bränna ner huset.
Då så...
Sablar...
Vad är det, Harper?
Dylan har redan blivit utkastad från tre skolor.
Eller han har blivit relegerad från tre skolor
och varje gång jag skriver in honom på en ny
krävs det både bedyranden
och välvilliga donationer.
Poängen är att jag skulle vilja ta honom ur systemet
och ordna med hemundervisning.
Okej. Vill du att jag ska undervisa honom?
Ja. På heltid.
Då skulle Erin behöva sluta på skolan.
Ja, men jag kan matcha en heltidslön på St. Joseph's.
Det är en stor utgift.
Jag ser det snarare som en investering.
Och om jag skulle behöva ett förskott?
- Är det möjligt? - Så knapert har vi det inte.
Visst.
Vi kan diskutera ett startarvode.
Ja.
Jag tycker att det är dumt.
- Okej. - Dylan försöker tvinga fram en reaktion.
Om du tar honom ur skolan, så har han vunnit.
- Du sa att han behövde en privatlärare. - Ja, utöver skolan.
Jag har lagt ner mycket kraft på att etablera mig.
Jag tänker inte riskera det för nån som kan ändra sig om några månader.
Jag är inte nyckfull.
Nej, men du beställde allt på menyn, så du kan välja och vraka.
Ursäkta.
Ursäkta, det är Olivia. Jag måste svara.
Okej.
Är allt bra?
Jag kanske inte borde ha ringt, men... Du skulle ha hört henne skrika.
Nej, du gjorde helt rätt. Tack.
Hon har haft en tuff vecka, men hon sover nu. Hon verkar okej.
Okej?
Erin, din dotter såg dig döda nån i en matbutik.
Hon borde prata med en psykolog.
Tack.
Det var bra att du ringde. Jag sätter mig hos henne.
- Okej. - Hej då.
Ja.
Hej då.
Vad står på?
Inget.
Okej.
Harper var övertygad om att du hade ett vapen.
Hon fick mig att leta på vinden.
Ja...
Hon är...
Hon är väldigt förvirrad.
Ja. Det är hon.
Och du är...
Tja... Du är också ganska förvirrad.
Ge henne hjälpen hon behöver.
Jadå.
Tack.
Godnatt.
Okej.
Vi bokar tid hos nån.
Imorgon?
Kanske inte imorgon, men nästa vecka?
Okej.
FIXA PENGARNA IDAG, ANNARS SKICKAR JAG BILDEN.
VI KÖPER GULD OCH SILVER
Och den där?
Ja.
Nej. Den har affektionsvärde.
Det var en present från mamma.
Okej.
Jag är ledsen.
Fan också.
Nå?
- Jag har pengarna. - Bra. När kan vi ses?
- Klockan fyra. - Jag bor på ett motell.
- Skicka mig adressen. - Okej. Var inte sen.
Okej.
Vad duktig du är.
De i matbutiken var också maskerade, eller hur?
Det är inte de.
Du kanske inte tror det,
men när man är med om nåt jobbigt, hanterar hjärnan det på konstiga sätt.
Och det kan kännas läskigt.
Jag är inte rädd. Inte nu längre.
Jag tycker synd om dem.
Varför det?
För att de är döda.
Varför tror du det?
Har du sett dem förut?
Vad händer?
Det här är Lucia. Hon jobbar på sjukhuset och...
Ja, men det var inte frågan.
- Hej. - Snälla.
Vad är det här?
Tja...
Jordi bad mig tala med er dotter.
- Så sa vi inte. - Jo, faktiskt, men vi sa inte när.
Du var borta när jag vaknade och onåbar på telefon.
- Jag ville rensa tankarna. - Jaså?
Du gick bakom ryggen på mig.
- Nej. - Jo.
Det är mitt beslut också.
Ni borde inte prata om det inför Harper.
Jordi.
Harper?
- Ursäkta. - Kan vi prata?
Du.
Sluta.
Du rev ut mina teckningar.
- De gjorde dig upprörd. - Nej, de gjorde dig upprörd.
Varför har du inga bebisbilder på mig?
Va? Det har jag visst.
Ja, från när jag var fem eller sex.
Penelope och Olivia har bebisbilder på sina barn.
Varför har du inga på mig?
Okej, hör på. Jag älskar dig mer än nånting annat, men...
Jag var ingen bra mamma.
När du var liten lämnade jag dig hos nån annan.
Jag klarade det inte och...
Jag skäms för det.
Du gjorde mig till en freak.
Vi ska till ögonläkaren på måndag. Om läget är stabilt...
Det handlar inte om mina ögon.
Du dödade nån.
Du är problemet. Inte jag.
Du.
Om du visste hur mycket jag har kämpat för vår familj...
Det gör jag inte.
Och nu har jag inga vänner.
Okej. Vad vill du att jag ska göra? Vad som helst. Säg det bara.
Alla föräldrar deltar i tennisturneringen idag, men du är väl för upptagen.
Du måste väl iväg nånstans igen.
Poängtavlan måste nollställas.
- Tennis? - Japp.
- Du sa ju åt mig att hålla mig hemma. - Ja.
Känner du nån som heter Margot Müller?
Nej. Hur så?
De har identifierat kroppen i skogen.
Du måste vara ärlig nu.
Det är jag.
Okej, så här är det.
Vi ska spela två korta set med tiebreak.
Gissa vilka vi ska möta i första matchen.
Exakt.
Lycka till.
- Heja! - Heja mamma!
Heja Bruno!
Ute!
- Du... - Den var min. Alltså...
Ute.
Fokusera.
Ute.
GAME SET
Och game. Penelope och Bruno vinner första setet.
Jag tänker inte be om ursäkt för att jag bad Lucia komma.
Harper har rätt. Det är jag som är problemet.
Vet du varför hon ville att du skulle spela idag?
Hon vet hur mycket jag hatar sånt här.
Nej. Hon ser upp till dig.
Hon vill att alla ska se vilken varm, underbar mamma hon har.
Tack.
Och vi är ett team. Eller hur?
Ända in i döden.
Min!
Vad gör du? Du är ju hopplös.
Ja!
Ta den!
Tiebreak.
Min.
Min fru, mina damer och herrar.
Matchboll.
Nästa boll avgör.
- Kom igen! - Ja.
Game, set och match.
Grattis.
Jag behöver ingen hjälp.
Otur. Bra spelat.
Wow, det var... Grattis.
Tackar.
Okej. Du gav bort matchen.
Hon behövde vinna. Och alla älskar förlorare.
Hej!
Champagne?
- Tack för att du inte skrek åt nån. - Ingen orsak.
Nu kan vi njuta av matcherna utan att stressa.
Jag glömde säga att jag bokat in ett yogapass hos White Lilly.
Det går säkert att avboka.
Ja, men det vore nog bra för mig.
Skaka av mig saker, hitta ett inre lugn. Jag behöver det.
Okej.
Jag är snart tillbaka. Säg till om ni behöver nåt.
- Det är lugnt. - Okej.
Var fan är du?
Jag är sen, men jag är på väg. Det är mycket trafik.
På en söndag? Nej, jag tror inte att du kommer.
- Jag borde bara skicka iväg bilden. - Kan du lugna ner dig?
Jag är på väg, sa jag ju. Gör inget dumt.
Fan.
Här. Jag har nåt till dig.
Till mig?
Jag har kollat upp Erin.
Vad fan menar du?
Emilio, för fan.
Det här med Erin... Allt har gått så fort.
- Än sen? - Vad menar du?
Ska du inte öppna det?
Enligt din professionella och personliga åsikt...
Finns det nåt skäl för mig att inte gifta mig med henne?
Nej, inte direkt.
Jag litar på Erin.
Okej, visst.
Det spelar ingen roll. Men behåll det.
Ifall att du ändrar dig.
Det är jag. Lämna ett meddelande.
Hur går det med läxorna?
Jag håller på med släktträdet.
Jaså?
Det är svårt för jag har alla på din sida, men ingen på mammas.
Hennes mamma dog ju när hon var liten.
Du vet.
Du har en moster där.
På din mammas sida.
Hon var inte min moster. Mamma kallade henne det.
Jag bodde hos henne ett tag när jag var liten.
REGISTERUTDRAG
DOMAR: INGA UPPGIFTER
BOSTADSORT: SANTA ALMA TIDIGARE BOSTADSORT: OKÄND
FAMILJ - OKÄND UTBILDNING - OKÄND
DATUM FÖR FLYTT TILL SPANIEN - OKÄNT
HOTELL
Ja.
Hej.
Kom igen.
Du behöver inte räkna dem.
Det är tre tusen.
- Så sa vi inte. - Mer har jag inte. Ge mig mobilen.
- Du förlorade pengarna. - De var inte dina.
Men om det här kan ge mig sinnesro, så okej. Ge mig telefonen.
Inga kopior?
- Nej. - Inga alls?
Nej.
RADERAD
Du ska veta att jag vet hur det känns.
Att vara här ensam.
Inte veta vem man kan lita på.
Du vet ingenting om mig.
De flesta vänder sig till sin familj eller sina vänner.
Men du tog in på ett hotell som luktar som...
- Ligger det en död katt nånstans? - Nej. Jag har kollat.
Jag säger bara att om du behöver prata med nån, så finns jag här.
Varför måste du vara så snäll?
Vad har du gjort?
Valeria, vad har du gjort?
Du var sen och jag visste inte om du hade pengarna, så...
Jag sa att du var på väg.
- Till vem då? - De Agustín jobbade för.
Om du var värd nåt för honom, kanske du är värd nåt för dem.
- Vet de hur jag ser ut eller var jag bor? - Nej.
- Valeria! - Nej. Jag svär.
Fan också.
Du stal från dem, så de lär vara ute efter dig också.
Kom du beväpnad? Tänkte du döda mig?
Jag tänkte hota dig som en sista utväg.
Jag har inga kulor. Håll dig undan och var tyst.
Okej.
Håll dig nära mig.
- Vänta! Pengarna! - Vad gör du?
Fan.
- Valeria, kom nu! - Jag har dem!
Skynda dig!
Hitåt! De är här uppe!
Hon tar trappan!
Hon kommer undan!
Stoppa henne!
Jag har henne!
Efter henne!
Ta henne!
Hon får inte komma undan!
Andra sidan!
Bakom bilen! Kom igen!
Kom igen!
Se upp!
Fort! Hon får inte komma undan!
Vänta! Hoppa inte!
Undertexter: Love Waurio