Tranquil, papa.
Sí.
REBEU EL NOSTRE CONDOL DANIEL I DYLAN LANG
Fa uns dies bevíem cervesa i jugàvem a petanca...
Ja ho sé.
Ho sento molt, Jordi.
Gràcies.
Si puc fer res per ajudar-te...
De fet, probablement vendrem la casa.
Això ho hauríem de parlar primer, entesos?
No vull que venguem la casa.
No, no és...
Només parlem.
No és bon moment per vendre.
Escolta, per què no vas a veure si el Rafa està bé?
D'acord?
Vinga.
Ves-hi.
Marxem?
Jordi, tinc una idea.
- Ei. - Sí.
Per què no demanes uns dies de vacances?
Per fer una escapada.
Emporta't la Harper. Aneu a casa dels teus pares.
- No és mala idea. - Oi?
Us anirà bé a tots dos.
Ana.
Però la Harper no ha acabat l'escola.
Només li queda un dia de classe.
Estic bé.
Vaig a fer un tomb.
Inspector Tabarez. L'Emilio em va parlar d'algú...
El Daniel Lang?
No ho sé, potser val la pena investigar-ho.
Una professora no s'hauria de preocupar per aquests afers.
Marxi. Estigui amb la seva família.
No sigui tafanera.
Què fas?
Són més deures?
Em pensava que ja havíeu acabat.
Fem unes targetes per al Rafa.
Va a la meva classe. El seu pare ha mort.
Sí, ho he vist a les notícies.
No sabia que éreu amics.
No ho som.
No ho sé.
Carter ja ens ho va demanar quan l'àvia de la Julie va morir...
Una medalleta per a la senyora Carter.
Acaba de perdre el seu pare, no crec que un dibuix mal fet
el consoli gaire, la veritat.
Ho sento.
Acaba la targeta. És un detall bonic.
Què passa?
No em deixes menjar cereals ensucrats per esmorzar.
Ja, però estàs de vacances. És un dia especial.
A tu et sembla bé?
Només són cereals. Intento no donar-hi voltes.
Portaré això al cotxe.
D'acord.
Tornarem aquí, oi?
Esclar que sí. Només són uns dies.
Anireu a veure els avis. Estareu a la platja.
Passaràs bons moments amb el papa.
Això és perquè li has dit la veritat sobre mi?
No, esclar que no.
Tu no ets el problema. T'ho prometo.
Però hi ha un problema.
T'has passat un any demanant-me cereals de xocolata i ara els tens.
El Jordi té raó, no hi donis voltes.
És papa, no Jordi.
Em faré unes torrades.
Molt bé.
Hora de marxar.
Ho tens tot?
Ulleres, banyador, raspall de dents.
El raspall de dents.
Ho veus? Ho sabia.
No ho trobo enlloc.
No sé on...
- Jordi. - Sí?
Ella sent que tu i jo no estem bé.
No ho estem, oi?
Ja, però per què no ens donem aquests dies,
jo acabo l'escola i vosaltres marxeu...
Ho posem tot en pausa i fingim que estem bé?
Saps, a Medicina t'ensenyen el triatge,
i com ocupar-se del trauma més urgent.
Això no vol dir que la resta desaparegui.
Així que, sí, ens podem donar uns dies.
Però...
No crec que canviï res.
Per a la Harper és important.
Us acompanyaria, però he d'acabar coses.
D'acord?
Passi el que passi, la Harper ha de saber que sempre seràs el seu pare.
Ei. Digues adeu a la mama.
Adeu a la mama.
- Sempre fa gràcia. - Ja ho pots ben dir.
Aneu amb compte.
Truqueu-me quan arribeu. Us estimo.
Jo també t'estimo.
Aquí tens les avaluacions.
Si no saps què dir, digues que van bé, però que es desconcentren.
És vàlid per a tots els nens del món.
D'acord.
Sé que estàs patint i... Bé, pots comptar amb mi.
De quina manera?
- Què...? - Vull saber de quina manera.
Em vas trair i per culpa teva no em van contractar.
D'acord. Potser el teu dolor et fa una mica paranoica.
Au va, no diguis això.
Em van preguntar si creia que eres la persona adient. I vaig contestar.
M'alegra saber què penses de mi.
Au va, Erin.
Em vaig esllomar per ajudar-te a l'entrevista.
I vas arribar tard amb una samarreta de platja,
i resulta que és culpa dels altres que no et donessin la feina.
- No cal que et preocupis més per mi. - Ho faig.
Mai has confiat en mi.
Me n'he d'anar.
S'hauria de concentrar més a classe, però, tret d'això,
ha fet un bon any
i espero que tingui unes molt bones vacances.
- D'acord. - Gràcies.
- De res.
Senyora Carter.
Com va el Dylan?
Bé.
Ha millorat les notes, però encara té marge.
- Però ho fa millor. - Sí.
Gràcies.
Perquè en part és gràcies a tu.
Com li van les mates?
Doncs...
No puc fer això.
Vaig donar al teu amic totes les oportunitats per sortir-se'n
i lamento molt el que ha passat.
Sé que deu ser molt dur per a l'Ana i el petit Rafa.
No. No pronunciïs els seus noms.
Sisplau, no m'interrompis mentre t'amenaço.
Jo no soc el peix gros.
Tinc responsabilitats fiscals envers els meus superiors.
I són molt menys raonables que jo.
No fingiré que no ha passat res.
Per què no?
Ni tan sols et preguntaré què feies allà.
Per mi, podem començar de zero.
- Girem full. - I si no?
Crec que ja ho saps. Aquest matí has tingut visita, oi?
La pròxima vegada, aniran a casa teva de nit...
i primer mataran la teva filla
perquè els nens són molt sorollosos quan s'espanten.
Després, us tocarà a tu i al teu marit.
I llavors saquejaran la casa perquè sembli un robatori fallit.
I, creu-me, Erin, aquella gent...
són animals.
Si t'acostes a la meva família, et juro...
No ho vull fer.
Ho veus?
Intento controlar la situació.
Et vull protegir.
Així que...
Sisplau. Com li van les mates?
Ha millorat.
Ha de practicar i concentrar-se més.
En general, és un nen molt bo i sensible,
amb un bon futur si aprèn a esforçar-s'hi més.
Espero que ho faci.
Gràcies.
Per la teva ajuda.
Passa un bon estiu.
No tornem a fer això.
Hola.
Som el senyor i la senyora Davidson.
Els pares del Dean.
Hola, senyor i senyora Davidson.
- Hola. - Hola.
Com està la Harper?
Els meus pares l'estan malcriant tant com poden.
Té les artèries plenes de gelat.
I tu?
Soc prou gran per comprar-me gelat.
Jordi.
Com estàs realment?
Em vull sentir trist per l'Emilio,
però em sento tan cabrejat.
Et volia dir que...
ho sento molt.
I...
No pengis.
D'acord?
No sé què dir-te, però no pengis.
Hi ets?
No vols que pengi.
Sí.
Sí, és cert.
Jordi, ho sento. Per tot.
- Digues a la Harper que li trucaré demà. - D'acord.
Bona nit,
senyora Carter.
Bona nit, senyor Collantes.
Erin. Hola!
El timbre no funciona.
Que no em convides a entrar?
Sembla que sí.
Tens mal aspecte.
Vaja, gràcies. Vols...?
No era un insult. Tant de bo ho hagués estat.
Aquesta nit és el festival de focs d'artifici a la ciutat
i serà molt dur per a l'Ana.
Ah, esclar. Però... per què?
Perquè l'Emilio li va demanar la mà allà fa anys...
No t'importa la vida dels teus veïns?
Ja, segur que m'ho van dir, però no en vaig prendre nota.
Ella vol tornar al bar on ell li va demanar la mà.
Fan una gran festa temàtica.
Vol anar-hi amb un grup.
Penelope, no em ve de gust sortir.
Erin, en moments com aquest la comunitat s'ajuda.
És una molt bona idea.
Organitzaré els vestits.
- Quins vestits? - Ja ho veuràs.
El Jordi va dir de debò això de vendre la casa?
Sí.
És un molt mal moment per vendre.
D'acord...
- Sí. - Genial.
Per què no fots el camp? Ens veiem després.
I tant.
No et preocupis, les coses s'arreglaran.
Ja.
Cagondena.
Hola. Ets l'Olivia Thorne?
Sí.
Hola. Em dic Kate Jones. Soc una vella amiga de l'Erin Carter.
Ah, d'acord.
Hola. Un plaer coneixe't.
Igualment. Em sap greu venir sense avisar,
però sé que treballeu juntes.
Sí. Ha passat res?
No, ho sento, no. Hauria de començar pel principi.
Soc aquí per feina i m'agradaria posar-me al dia amb ella,
però resulta que no sé on viu.
- Li has trucat? - Tinc el seu número antic.
La veritat és que ens vam discutir
i soc aquí perquè vull fer les paus amb ella.
Ah, d'acord.
L'Erin pot ser una mica tossuda de vegades.
Sí. Més que una mica.
Ho sento, Olivia. Ja m'apanyaré. Gràcies.
De fet, estava a punt de fer te.
Ets molt amable. Gràcies.
Genial. Endavant.
Gràcies.
Un jardí preciós.
Digue'm, de què coneixes l'Erin?
Vam treballar juntes fa uns anys.
Éreu professores?
Professores? Sí.
De fet, vam tenir una bona relació durant un temps.
L'Erin és l'Erin.
Sí.
I un dia vaig llegir al diari el que li va passar al supermercat.
Mare meva, sí.
Va ser espantós per a ella i la seva filla.
La Harper.
- Sí. - Com està?
Fa tant de temps que no la veig.
És una joia.
És intel·ligent, divertida. De fet, ens entenem molt bé.
Ho sento, no acabo d'entendre com has acabat a casa meva.
Tinc moltes males idees, Olivia,
i una d'elles era fer-li una sorpresa a l'Erin a l'escola.
Però en arribar...
- Està tancada per vacances. - Exacte.
He preguntat a la gent
i tothom m'ha dit que havia de parlar amb tu.
Olivia Thorne, la secretària, la guardiana de secrets.
Soc jo.
Evidentment, no et puc donar informació seva,
però li donaré el teu número encantada.
Li volia fer una sorpresa.
Em sap greu, no hi puc fer res.
Ja, esclar.
Ho entenc.
Són els teus fills?
Sí. Els bessons.
Un duo dinàmic.
Van a veure els focs d'artifici amb el seu pare.
Quin és el teu favorit?
Els estimo per igual.
Ja, però si haguessis d'escollir.
No podria.
La casa s'està cremant, només en pots salvar un,
quin esculls?
Bé, doncs...
em quedaria i em cremaria.
Caram...
Els deixaries morir en lloc de prendre una decisió difícil?
Ets una harpia cruel, eh?
Crec que hauries de marxar.
Crec que hauries de revisar els detectors de fum.
Ho dic de debò.
No hem acabat, Olivia.
Vols trucar a la policia? No. Esclar que no.
Perquè quan arribin aquí, jo hauré marxat.
I ja sé on vius, així que...
I suposo que penses que potser faig broma.
Que potser tinc un sentit de l'humor estrany.
Potser.
Jo també m'he discutit amb l'Erin i la Harper és fora
de vacances amb el seu pare,
així que hauries de marxar ara mateix.
Si jo fos tu, li trucaria.
Faria les paus.
I llavors, crec que el millor seria que em diguessis on és.
Prens mil decisions cada dia, Olivia.
No en prenguis una de dolenta.
Vull dir...
pensa en la petita Lily i el Luca.
No t'he dit els seus noms.
Ja ho sé.
Sorpresa.
Gràcies per estar amb mi aquesta nit.
Només faltaria.
És tan típic de l'Emilio.
En fi, està de genollons i jo no puc dir que sí perquè...
- No té l'anell? - Exacte.
Però tenia una anella de cotxe.
Així que els primers dos mesos de prometatge jo portava això.
No cal.
L'Emilio hauria fet una bajanada com aquesta.
D'acord, doncs fem-ho.
Erin! Hola.
Estic ocupada.
T'he intentat trucar.
Ja ho sé. Em pensava que hauries captat la indirecta.
Lamento molt com em vaig comportar
i m'agradaria molt veure't.
- Doncs... - En persona. Per demanar-te perdó.
Escolta, no passa res.
Començarem un nou trimestre i girarem full.
Oblidem tot això.
On ets ara?
Soc al bar Rapture,
però no és un acte social, ho deixem per un altre dia?
Sí, esclar.
Gràcies per ser tan...
comprensiva.
Ho sento molt, Erin.
Ho sento.
La idea de criar el Rafa sola és aterridora.
Tranquil·la. No estaràs sola.
No, és...
Tothom és tan bo amb mi, com...
Tu, la Penelope.
Fins i tot el senyor Lang ha contactat amb mi per ajudar-me.
El Daniel?
Què...?
Ajudar-te com?
Vol pagar els estudis del Rafa.
No, Ana, escolta'm bé.
No permetis que t'ajudi.
No passa res.
- Demostra com... - No ho entens.
No deixis que s'acosti a la teva família, em sents?
Només em vol ajudar.
M'ha dit que et va ajudar i ara farà el mateix amb nosaltres.
No et preocupis.
Fins després.
#DEFESTA@SANTA*DIWAS
Dylan, ves-te'n! He de fer una trucada. Ves a veure els diables.
Escolta'm bé! Quan rebré la tramesa?
Per què tan tard?
Hi ha gent que l'espera.
No vull més excuses.
No hauries d'haver vingut a casa meva.
Sembla que tenim un petit problema de comunicació.
No et va quedar clar quan et vaig dir que ho deixessis córrer?
El Moses era de les forces especials.
Així que t'he de fer la pregunta,
es pot saber qui cony ets, senyora Carter?
Soc l'amiga de l'Emilio.
No permetré que te'n surtis pagant.
De fet, l'Ana està agraïda
que l'home que ha matat el seu marit li hagi donat peles
per pagar l'escola al seu fill. Creies que te'n sortiries?
Tenint en compte les circumstàncies m'ha semblat...
Espera. No!
- No! - No ho facis!
Escolta, el meu fill ve cap aquí amb els seus amics.
No permetré que marxis.
Això no va sobre mi.
El meu fill arribarà aquí i em trobarà mort.
Com creus que afectarà un nen tan jove?
- Calla, collons! - No farà reviure el teu amic.
L'únic que faràs és arruïnar la vida del Dylan.
Deixaràs un altre nen sense pare.
Quina mena de professora ets?
Puc anar al bany?
És allà.
OLIVIA CINC TRUCADES PERDUDES
Erin, abans no podia parlar, però una dona t'està buscant.
La Kate Jones. Ha amenaçat els meus fills...
Li he hagut de dir on eres. Ho sento, Erin. M'ha espantat.
Que no em saludes?
- Em pensava que eres morta. - Sé què pensaves.
On és ella?
No és a casa.
No t'he preguntat on no és la meva filla. T'he preguntat on és.
No ho facis.
Ets ràpida, però no tant com jo, ho saps.
On collons és la meva filla?
És amb el seu pare.
És impossible, el seu pare és mort.
Vull dir amb el meu marit.
Ets professora, oi?
Deus saber la diferència entre "amb qui està la meva filla"
i "on és la meva filla".
És a Canyelles. Amb els pares d'ell.
Són a la platja.
Entesos?
Tranquil·la.
Sisplau.
Em serveixes un whisky?
Sol.
T'has barallat?
Sí.
Has guanyat?
Diria que no.
- Estàs borratxa? - Què?
Estàs borratxa?
Bé.
Llavors pots conduir.
Però vestida així no.
Tinc roba al cotxe.
Deixa el mòbil.
Passa davant.
A poc a poc.
Queda't el canvi.
Tot recte.
Si hagués sabut que eres viva, no t'hauria abandonat.
T'he dit que condueixis, no que parlis.
La recuperaré, Kate.
Ho sento, Kate, Erin, com vols que et digui?
Erin.
Erin està bé.
Kate t'esqueia millor. Però també era una mentida, oi?
Lamento molt el que va passar, Lena.
Segur que sí. Sobretot ara mateix.
Saps, mai he volgut que les coses acabessin així.
On és la platja, Erin?
Perquè estic bastant segura que per aquí no anem a Canyelles.
No hi anem.
Et vull ensenyar una cosa.
Busco una excusa per fer-te mal, Erin.
- No me'n donis una, collons. - D'acord.
Per aquí vaig amagar l'or.
Del cop de Harwich?
Sí.
Atura't aquí.
Quant queda?
Vuit o nou quilòmetres.
Ella pregunta per mi?
Ella...
Em pensava que eres morta.
Què li vas dir?
Li vaig dir que jo era la seva mare.
Què?
Hòstia!
Ho sento.
Ho sento molt.
D'acord.
Ensenya'm on és.
Apaga el motor.
Dona'm les claus.
Obre la porta.
Posa les mans al cap.
I espera't.
Surt del cotxe quan t'ho digui, lentament. U, dos...
Tres.
Bé.
On és?
Allà dalt.
Camina.
On cony és?
Allà.
Hi ha un buit entre les roques.
Hi ha un buit entre les roques?
No m'ho hauria cregut si m'ho hagués dit algú altre.
Però tu? Ets la puta hòstia.
La Margot creia que te l'havies emportat.
Em pensava que el tindria la policia.
No, ella tenia raó.
Va venir a buscar-lo.
- Per què no l'hi vas donar? - Perquè la Margot no era discreta.
L'haurien detingut poc després intentant gastar-lo.
I saps perfectament que hauria parlat de mi.
Temies que destrossés la teva preciosa vida nova?
Tenia por.
Tenies por?
I per això la vas matar.
Em va intentar matar primer.
Li vas trencar el cor.
Va dir que jo no li agradava.
T'estimava, collons.
Totes dues t'estimàvem.
Va, agafa'l d'una puta vegada.
Vinga.
Collons.
Posa'l aquí damunt.
No et moguis.
Caram.
No em vols portar a Canyelles, oi?
Saps que és igual, oi? Ara sé on vius.
Puc anar-hi i esperar la Harper.
O pots agafar això i marxar.
Aquí tens uns quants milions, podràs tenir una bona vida...
Creus que la meva filla està en venda?
No volia dir això.
Doncs no ho està.
Per què no t'ho has gastat?
La policia ens hauria trobat a mi i a la Harper.
Temia que se l'emportessin i la posessin en una casa d'acollida.
I em sentia...
Com et senties?
Culpable pel que us havia fet a tu i a la Margot.
Us vaig arruïnar la vida.
Ja sé que era la meva feina, però per mi no ho justifica.
Sé que és la teva filla, però me l'estimo més que...
Ves a la merda.
Subtítols: Tulio Labadie