KI AZ AZ ERIN CARTER?
Nyugodjék békében, és sose feledjük az emlékét!
Megkérem Anát, Emilio feleségét
és a fiát, Rafát, hogy vegyenek tőle végső búcsút.
Isten áldjon benneteket! Ámen.
- Minden rendben, apa. - Igen.
MÉLY EGYÜTTÉRZÉSSEL DANIEL ÉS DYLAN LANG
Pár napja velünk sörözött. Petancáztunk.
Igen. Tudom.
Őszinte részvétem, Jordi.
Köszönöm.
Ha tehetek értetek bármit...
Igazából lehet, hogy elgondolkozunk a ház eladásán.
Szerintem ezt még meg kéne beszélnünk, jó?
- Én nem akarom, hogy eladjuk. - Nem, csak...
- Csak átbeszéljük a dolgot. - Nem megy annyira a piac.
Figyelj! Menj, nézd meg, hogy Rafa jól van-e!
Rendben.
Jól van. Menj csak!
Velem tartasz?
Jól van, Jordi. Elmondom, mi lesz.
- Hé. - Jó.
Szerintem vegyél ki pár nap szabadságot!
Utazz el! Vidd magaddal Harpert is! Meglátogathatnád a szüleidet.
- Ez nem rossz ötlet. - Ugye?
- Mindkettőtöknek jót tenne. - Ana.
- De még tart a tanév. - Már csak egy nap van.
- Meg kellett volna védenie! Hagyjon! - Nyugodjon meg!
- Ne érjen hozzám! Hazug féreg! - Nyugalom! Nyugtassák meg!
Jól vagyok.
Van képe idejönni?
Csak egy percet kérek.
Tabarez felügyelő! Emilio említett nekem egy nevet.
Daniel Langről beszélt. Talán érdemes lehet utánanézniük.
Egy tanárnőnek nem lenne szabad ilyen ügyekkel foglalkoznia.
Menjen! Támogassa a családját!
És ne pletykálkodjon!
Mit csinálsz? Újabb házi feladat?
- Azt hittem, mindjárt vége a sulinak. - Lapokat készítünk Rafának.
Egy évfolyamtársam. Meghalt az apja.
Igen, láttam a hírekben.
- Nem tudtam, hogy barátok vagytok. - Nem is.
Nem tudom. Mrs. Carter akkor is ezt kérte, amikor Julie nagyija meghalt, szóval...
Ez a Mrs. Carter kitüntetést érdemel.
A srác elvesztette az apját.
Kétlem, hogy egy ügyetlen rajz különösebben feldobná.
Bocs.
Fejezd be azt a lapot! Kedves gesztus.
Hát ez meg?
Reggelire sosem ehetek cukros gabonapelyhet.
Jó, de nyaralni mentek. Ez nem egy átlagos nap.
És részedről ez oké?
Ez csak egy gabonapehely. Nem akarom túlagyalni.
- Ezeket beteszem a kocsiba. - Oké, rendben.
Azért haza fogunk jönni, ugye?
Persze! Csak pár napról van szó.
Ott lesz nagyi és nagyapa, lementek a partra.
Együtt lehetsz kicsit apával.
Mert elmondtad neki rólam az igazat.
Dehogy, nem erről van szó!
- Nem veled van a gond, hidd el! - Szóval mégis van valami gond!
Harp. Egész évben csokis gabonapelyhet akartál. Megkaptad.
- Jordi jól mondta. Ne agyald túl! - „Apa”. Nem Jordi.
Inkább csinálok pirítóst.
Jól van.
Ideje indulni.
Harp! Megvan minden?
Szemüveg, fürdőruha, fogkefe?
- Fogkefe. - Látod? Tudtam én.
Sehol sem találom.
Nem tudom, hol...
- Jordi! - Igen?
Harper érzi, hogy valami nincs rendben köztünk.
Hát, és igaza van, nem?
Igen, de... Oké, most lesz pár napunk.
Én végzek az iskolában, ti vakációztok egy kicsit...
Tartsunk szünetet? Játsszuk el, hogy minden oké?
Az orvosin megtanítják a fontossági sorrendet.
A legsúlyosabb sérülés ellátásával kezdünk.
De attól még a többi ugyanúgy fáj.
Szóval persze, tartsunk pár nap szünetet!
De...
nem tudom, hogy ez változtat-e bármin is.
Harper számára igen.
Veletek mennék én is, de még dolgom van. Oké?
Történjék bármi, Harpernek tudnia kell, hogy te mindig az apja maradsz.
- Szia! Mondj búcsút anyádnak! - Búcsú anyámnak.
- Ezt nem lehet megunni. - Tényleg nem.
Jól van.
Jó utat! Hívjatok, ha odaértetek! Szeretlek titeket!
Én is téged.
Értékelni kell a diákokat.
Ha nincs ötleted, mondd, hogy ügyesek, csak figyelhetnének jobban!
Ez a világ minden gyerekére igaz.
Oké.
Tudom, hogy most gyászolsz, és... Hát, rám számíthatsz.
Milyen értelemben?
- Hogy... - Milyen értelemben számíthatok rád?
Elvégre kibasztál velem, és nem kaptam meg az állást.
Oké. Lehet, hogy a gyász miatt üldözési mániád lett.
Kérlek, ne csináld ezt!
Őszintén kellett válaszolnom, hogy alkalmasnak talállak-e. Megtettem.
- Jó tudni, hogy mit gondolsz rólam. - Ne már, Erin!
Mindent megtettem, hogy segítsek az interjún!
Késtél, abban a kurva partos pólóban jelentél meg,
és mindenki mást okoltál, hogy nem léptettek elő.
- Többet ne fájjon miattam a fejed! - De fáj!
Sosem nyíltál meg előttem.
Mennem kell.
De...
Figyelhetne jobban az órákon, de ettől eltekintve ügyes volt idén,
és remélem, jól fog telni a nyári szünete.
- Oké. - Köszönjük!
- Kösz. - Szívesen.
Mrs. Carter.
Hogy teljesít Dylan?
Jól.
Javultak a jegyei, de azért még van hova fejlődni.
- De akkor fejlődött. - Igen.
Köszönöm.
Ez a te korrepetálásodnak köszönhető.
Hogy megy neki a matek?
Hát...
Nekem ez nem megy.
Minden lehetőséget megadtam a barátodnak, hogy leálljon,
és őszintén sajnálom, ami történt.
Tudom, milyen nehéz lehet most Anának és a kis Rafának...
Nem tudod. Ne vedd a szádra a nevüket!
Erin! Ne vágj a szavamba, amikor megfenyegetlek!
Nem én vagyok a tápláléklánc csúcsán.
Fizetési kötelezettséggel tartozom a felettem lévő ragadozók felé.
Velük nem lehet úgy szót érteni, mint velem.
Nem teszek úgy, mintha mi sem történt volna.
Miért nem?
Még csak azt sem kérdezem meg, mit kerestél ott.
- Tiszta lappal indulunk. Lépj tovább! - Különben?
Szerintem sejted. Ma reggel volt egy látogatód, nem?
Legközelebb éjszaka jelennek meg nálatok. Elsőként a lányodat lövik agyon,
mert a gyerekek nagyon tudnak sivalkodni, amikor megijednek.
Utána pedig végeznek veled és a férjeddel is.
Aztán felforgatják a házat, hogy eldurvult rablásnak tűnjön az egész.
Jézusom, Erin, ezek az emberek...
állatok.
Ha ártani mersz a családomnak, esküszöm...
Nem akarok.
Érted?
Én csak szeretném menteni a menthetőt.
Meg akarlak védeni.
Szóval, kérlek. Hogy megy Dylannek a matek?
Jobban.
Csak gyakoroljon! És figyeljen oda jobban!
Alapjában véve nagyon kedves és érzékeny fiú.
Fényes jövő áll előtte, ha megtanul viselkedni.
Remélem is.
Köszönöm.
Sokat segítettél.
Szép nyarat, Erin!
Ezt ne kelljen megismételnünk!
- Helló! - Mi vagyunk Mr. és Mrs. Davidson.
Dean szülei.
Mr. és Mrs. Davidson! Jó napot!
- Szia! - Szia!
Hogy van Harper?
A szüleim minden lehetséges módon elkényeztetik.
Az ereiben már konkrétan fagyi folyik.
Na és te?
Én már magamnak veszem a fagyit.
Jordi.
Hogy érzed magad?
Szomorú akarok lenni Emilio miatt.
De csak kurvára dühösnek érzem magam.
Szeretném, ha tudnád,
hogy sajnálom, amin átmész. És...
Ne tedd le!
Jó?
Nem tudom, mit mondjak, de ne tedd le!
Ott vagy még?
- Azt mondtad, ne tegyem le. - Igen.
Igen.
Sajnálom, Jordi. Mindent sajnálok.
- Üzenem Harpernek, hogy holnap hívom. - Oké.
Akkor jó éjt, Mrs. Carter!
Jó éjt, Mr. Collantes!
Erin! Hahó!
Nem működik a csengő. Be sem hívsz?
De, kénytelen vagyok.
- Szörnyen nézel ki. - Köszi! Kérsz egy...
Nem sértésnek szántam. Bárcsak az lett volna!
Ma este tűzijáték-fesztivál lesz a belvárosban,
és ez biztos megviseli majd Anát.
Aha, értem. De miért?
Mert Emilio évekkel ezelőtt ott kérte meg a kezét.
Nem figyelsz a szomszédaidra?
De, biztos említették. Csak nem tudtam, hogy be kell magolni.
Ana szeretne elmenni abba a bárba.
Lesz egy nagy tematikus buli. Ana szeretne, ha összejönnénk páran.
Penelope, nincs kedvem szórakozni.
Közösségben élünk, Erin. Ilyenkor össze kell fognunk.
- Igazából ez kedves ötlet. - Intézem a ruhákat.
- Milyen ruhákat? - Majd meglátod.
Jordi komolyan gondolta, hogy el akarja adni a házat?
Igen.
Nem ez a legjobb időszak a házeladásra.
- Oké. - Jó.
Klassz. Most akkor húzz a picsába, és később találkozunk!
Hogyne.
De ne aggódj! Minden rendbe jön.
Igen.
A manóba!
Helló! Maga Olivia Thorne?
Igen.
Üdv! Kate Jones vagyok. Erin Carter egy régi barátja.
Nahát! Üdv! Nagyon örvendek.
Én is. Bocs, hogy csak így magára török. Együtt dolgoznak az iskolában, igaz?
Igen. Van valami baj?
Dehogy! Nem, bocsánat. Miért nem az elején kezdtem?
Munkaügyben jöttem a városba, és találkoznék Erinnel.
De rájöttem, hogy azt sem tudom, hol lakik.
- Nem próbálta felhívni? - Csak a régi száma van meg.
Valójában volt egy veszekedésünk,
és azért keresem, hogy kibékülhessünk.
Vagy úgy. Értem.
Erin időnként elég csökönyös tud lenni.
Igen. Finoman fogalmazott.
Bocsánat, Olivia! Megoldom majd. Köszönöm!
Igazából pont most akartam vizet forralni.
- Milyen kedves öntől! Köszönöm. - Klassz. Jöjjön csak!
Kösz. Szép ez a kert.
Szóval, honnan ismeri Erint?
Pár éve együtt dolgoztunk.
Tanárként?
Tanárként. Hogyne.
Egy időben egész közel álltunk egymáshoz.
- Ismerjük Erint. - Hát igen.
És nemrég láttam egy cikket arról, hogy mi történt vele a boltban.
Istenem, igen.
- Nagyon megijedt ő és a lánya is. - Harper.
- Igen. - Ő hogy van?
Már vagy ezer éve nem láttam.
Egy igazi kis tünemény.
Okos, vicces. Nagyon jóban vagyok vele.
Bocs, de még mindig nem értem, hogy maga hogyan kötött ki nálam.
Gyakran vannak rossz ötleteim,
és az egyik az volt, hogy meglepem Erint az iskolában.
De amikor odamentem...
- Már itt a vakáció. - Va... Pontosan.
Körbekérdezősködtem,
és mindenki azt mondta, hogy magával beszéljek.
Olivia Thorne-nal. Az iskolatitkárral, a titkok őrzőjével.
Ez volnék én.
Természetesen nem adhatok ki infót, de megadhatom neki a maga számát.
Nagyon szerettem volna meglepni.
Sajnos meg van kötve a kezem.
Hát persze. Megértem.
- Ők a gyerekei? - Igen. Az ikrek.
A páratlan páros.
Az apjuk elvitte őket a ma esti tűzijátékra.
Melyikük a kedvence?
- Ugyanannyira szeretem őket. - Persze! De ha választania kéne.
Nem tudnék választani, ez...
Ég a ház. És csak az egyiket mentheti meg. Melyikük lenne az?
Hát, ebben az esetben inkább benn égnék a házban én is.
Ejha!
Inkább haljon meg mindkettő, mint hogy döntenie kelljen?
Szívtelen kis dög maga, mi?
- Szerintem most mennie kéne. - Szerintem ellenőriztesse a füstjelzőjét!
- Komolyan beszélek! - Még nem végeztünk, Olivia.
Hívni akarja a rendőrséget? Nem. Dehogyis.
Mert mire ideérnének, már úgyis eltűnnék. És most már tudom, hol lakik, így hát...
Látom magán, hogy azon agyal, hogy talán csak viccelek.
Lehet, hogy furcsa a humorom.
Lehet.
Én is összevesztem Erinnel. Harper pedig elutazott.
Nyaralni ment az apjával, szóval szerintem most már tényleg elmehetne.
Szerintem viszont maga felhívhatná Erint. Hogy kibéküljön vele.
Aztán pedig szerintem az lenne a legjobb, ha elmondaná nekem, hogy hol találom.
Naponta ezernyi döntést hozunk, Olivia.
Nem most kéne rosszul dönteni.
Mert hát
jusson eszébe a kis Lily és Luca!
- Nem mondtam meg a nevüket. - Tudom.
Meglepetés!
Kösz, hogy mellettem vagytok ma este.
Hát hogyne.
- Ez annyira Emilióra vall! - Igen.
Ott térdelt előttem, de nem mondhattam igent, mert...
- Nem volt gyűrű? - Nem.
Viszont ott volt nála ez a koponyás gyűrű.
És a jegyességünk első két hónapjában ezt hordtam.
- Szeretnének arcfestést? - Nem, köszönjük.
Nem kérünk.
Vagyis...
Ez pont olyan hülyeség, ami Emiliónak tetszett volna.
Jó, hát akkor mire várunk?
Rendben. De óvatosan! Érzékeny az arcbőröm.
- Erin! Szia! - Nem érek rá.
Korábban is próbáltalak hívni.
Tudom. Reméltem, venni fogod a lapot, ha nem veszem fel.
Nagyon sajnálom, ahogy viselkedtem veled, és szeretnék találkozni.
- Hát... - Élőben. Hogy bocsánatot kérjek.
Figyelj, minden oké! Semmi gond.
Az új félévben tiszta lappal indulunk.
Borítsunk fátylat a történtekre!
Most hol vagy?
A Rapture Bárban.
De ez eléggé zárt körű dolog. Nem érne rá máskor?
De, persze.
Kösz, hogy ennyire...
Kösz, hogy megértő vagy.
Tényleg sajnálom, Erin.
Sajnálom.
Ijesztő belegondolni, hogy egyedül kell nevelnem Rafát.
Semmi baj. Nem leszel egyedül.
Nem, csak...
Mindenki annyira kedves.
Te, Penelope.
Még Senor Lang is megkeresett, hogy szívesen segítene.
Daniel?
- Igen. - De...
Miben akar segíteni?
Átvállalná Rafa tandíját.
Ne! Ana, figyelj ide! Nem hagyhatod, hogy segítsen.
Semmi baj.
- Ez annak a jele... - Nem érted.
Nem engedheted őt a családod közelébe. Megértetted?
Csak segíteni akar.
Azt mondta, korábban téged is támogatott, és most minket is szeretne.
Ne aggódj!
Hálás vagyok neked. Tényleg.
NEKEM NEM KELL SORBAN ÁLLNOM, UGYE?
BULI A SANTA*DIWASBAN
Dylan, kifelé! Telefonálnom kell. Nézzétek meg a diablókat!
Gyerünk, srácok! Menjünk!
- Nézzük meg őket! - Menjünk!
Nem, te hallgass ide! Mikor kapom meg a szállítmányt?
Mi ez a csúszás?
Csakhogy már várják.
Nem érdekelnek a kifogások.
Hiba volt betennie a lábát a házamba.
Úgy tűnik, hogy van egy kis kommunikációs problémánk, Erin.
Melyik részét nem értetted annak, hogy „lépj tovább”?
Moses a különleges erőknél szolgált.
Kénytelen vagyok feltenni a kérdést:
mégis ki a faszom vagy te, Mrs. Carter?
Emilio barátja vagyok. És nem hagyom, hogy kivásárold magad ebből az ügyből.
Ana konkrétan hálás,
hogy az, aki megölte a férjét, odavet némi pénzt,
hogy iskolába járathassa a fiát. Azt hitted, ennyivel megúszod?
A történtek fényében kurvára nagylelkű va...
- Várj! Ne! Ne tedd! - Hallgass!
Nézd, a fiam mindjárt visszajön a barátaival.
- Nem hagyom, hogy ezt megúszd. - Itt nem rólam van szó.
Hanem arról, hogy Dylan holtan találna engem.
Szerinted milyen hatással lenne rá?
- Fogd be a pofádat! - Ettől nem támad fel a barátod!
Csak tönkretennéd Dylan életét. Egy újabb gyerek vesztené el az apját.
Miféle tanár vagy te?
MONACO BÁR
Használhatnám a mosdót?
Arra találja.
OLIVIA - EGY ÚJ HANGÜZENET
Erin, az előbb nem tudtam elmondani, de egy nő téged keres.
Kate Jones. A gyerekeim életével zsarolt.
El kellett neki mondanom, hol vagy. Ne haragudj! Rám ijesztett.
Nem is köszönsz?
- Azt hittem, meghaltál. - Tudom, mit hittél.
Hol van Harper?
Nincs otthon.
Nem azt kérdeztem, hogy hol nincs a lányom. Hanem hogy hol van.
Ne!
Gyors vagy, de nem annyira, mint én. Te is tudod.
Hol a picsában van a lányom?
- Az apjával. - Az kizárt, mert az apja meghalt.
Úgy értem, a férjemmel.
Tanár vagy, nem?
Vagyis tudnod kell, mi a különbség a között, hogy „kivel van a lányom”
és hogy „hol van a lányom”.
Canyellesben van. A férjem szüleivel. A tengerparton.
Oké? Csak nyugi.
Kérlek.
Kaphatnék egy whiskey-t?
Tisztán.
Csak nem bunyóztál?
- De. - Nyertél?
Nem, nem hiszem.
- Be vagy rúgva? - Mi?
Be vagy rúgva?
Jó. Akkor te vezetsz.
De nem ebben a göncben. A kocsiban van váltásruha.
A telefonod marad.
Csak utánad!
Lassan!
Tartsa meg!
Egyenesen előre.
Ha tudtam volna, hogy élsz, nem hagylak hátra.
Azt mondtam, vezess, ne pofázz.
Visszaveszem Harpert, Kate.
Vagyis bocs. Kate? Erin? Hogyan szólítsalak?
Erinnek. Az Erin megteszi.
A Kate jobban illett hozzád. De az is kamu volt, nem?
Nagyon sajnálom a történteket, Lena.
Azt képzelem! Pláne most mennyire sajnálhatod.
Egyáltalán nem így terveztem a dolgokat.
Hol van a tengerpart, Erin?
Mert kurvára biztos vagyok benne, hogy nem erre kell menni Canyellesbe.
Tényleg nem.
De mutatni akarok valamit.
Ezer örömmel bántanálak, Erin.
- Ne adj rá okot, baszd meg! - Jó.
Itt rejtettem el az aranyat.
A harwichi melóból?
Igen.
Állj félre!
- Milyen messze vagyunk? - Nyolc-kilenc kilométerre.
Harper érdeklődött velem kapcsolatban?
Hát...
Bassza meg! Azt hittem, meghaltál, Lena.
És mit mondtál neki?
Azt, hogy én vagyok az anyja.
Tessék?
Picsába!
Sajnálom.
Nagyon sajnálom.
Oké.
Vigyél az aranyhoz!
Állítsd le a motort!
És add ide a kulcsot!
Nyisd ki az ajtót!
Kezeket a tarkóra!
Most pedig várj!
Háromra kiszállsz a kocsiból. Lassan. Egy. Kettő.
Három.
Jól van.
Hol az arany?
Arra.
Mozgás!
Hol a faszban van?
Ott. Van egy üreg a sziklák között.
„Van egy üreg a sziklák között”?
Jézusom! Ezt senki mástól nem venném be.
Te viszont? Hihetetlen vagy, baszd meg.
Margot tudta, hogy te fújtad meg.
- Én azt hittem, a zsaruk találták meg. - Nem, igaza volt.
Rajtam kereste.
- Miért nem adtad oda neki? - Mert Margot nem tud meglapulni.
Heteken belül lebukott volna, ahogy pénzzé próbálja tenni.
És tudod, hogy engem is feldobott volna.
Féltél, hogy tönkreteszi az új, mesés kis életedet?
- Igen, féltem. - Féltél.
- Ezért hát megölted. - Ő is meg akart ölni engem.
Összetörted a szívét!
- Azt mondta, sosem bírt. - Kurvára odáig volt érted.
Mindketten szerettünk.
Gyerünk, túrd elő az aranyat!
Mi lesz?
Jézusom!
Tedd fel ide!
Meg se moccanj!
Nagyon nem akarsz elvinni Canyellesbe, igaz?
De már úgyis mindegy. Tudom, hol laktok.
Odamehetek, és megvárhatom Harpert.
Vagy leléphetsz ezzel.
Ez jó pár millió. Kényelmesen elélhetsz belőle, és...
Szerinted a lányom eladó?
Nem így értettem.
Hát nem az!
Miért nem kezdtél ezzel semmit?
Elvezette volna hozzánk a rendőrséget.
Attól tartottam, hogy elveszik Harpert. Nem kockáztathattam.
És hát...
És mi?
Bűntudatom volt miattad és Margot miatt. Tönkretettem az életeteket.
Igen, csak a munkámat végeztem, de akkor sem cselekedtem helyesen.
Lena, tudom, hogy ő a te lányod, de jobban szeretem a...
Rohadj meg!
A feliratot fordította: Dittrich-Varga Fruzsina