La oss invitere Ana, Emilios kone, og sønnen Rafa til å ta farvel.
Måtte Gud velsigne dere. Amen.
- Det går bra, pappa. - Ja.
VÅR DYPESTE MEDFØLELSE DANIEL OG DYLAN LANG
- Vi drakk nylig øl og spilte petanca... - Jeg vet det.
- Jeg kondolerer, Jordi. - Takk.
Hvis det er noe jeg kan gjøre...
Vi legger nok ut huset for salg.
Jeg tror det er noe vi bør diskutere.
- Jeg vil ikke at vi selger huset. - Nei, det er ikke...
Vi snakker bare.
Det er ikke et godt marked nå.
Hør her, gå og se om Rafa har det bra.
Ok.
Ok. Gå.
Dette skal vi gjøre.
Du bør ta noen dager fri. Reise vekk.
Ta med Harper. Du kan treffe foreldrene dine.
- Ingen dårlig idé. - Ikke sant? Det blir bra for begge to.
Ana.
Men Harper må på skolen.
Det er bare én dag igjen.
Du burde beskyttet ham fra gjengene.
- Ikke rør meg! - Ro ned!
Du er en jævla løgner.
- Hvordan våger han å komme hit? - Det går bra.
Jeg trenger et øyeblikk.
Inspektør Tabarez. Emilio nevnte et navn.
Daniel Lang? Jeg vet ikke. Det er verdt å se på det.
En lærer bør ikke bekymre seg for sånt.
Gå.
Vær med familien.
Hold deg unna sladder.
Hva gjør du? Er det mer lekser?
Jeg trodde skolen var ferdig.
Det er kort til Rafa. Han går i klassen min. Faren hans døde.
Ja, jeg så det på nyhetene. Jeg visste ikke at dere var venner.
Nei.
Jeg vet ikke. Mrs. Carter ba oss gjøre det for Julie.
Gi en medalje til Mrs. Carter.
Gutten har mistet faren sin, så jeg tror ikke en stygg tegning
vil være så trøstende for ham.
Unnskyld.
Gjør ferdig kortet. Det er snilt av deg.
Hva er dette?
Jeg får ikke spise frokostblanding med sukker.
Du har ferie. Det er en spesiell dag.
Er det greit for deg?
Det er frokostblanding. Jeg prøver å ikke tenke for mye.
Jeg skal sette dette i bilen.
Ja.
Vi kommer tilbake, ikke sant?
Selvsagt. Det er bare i noen dager.
Du skal møte bestemor og bestefar, tilbringe litt kvalitetstid med pappa.
- Er det fordi du fortalte pappa sannheten? - Selvsagt ikke.
- Du er ikke problemet. Jeg lover. - Så det er et problem?
Du har bedt om sjokoladefrokostblanding i hele år, og nå har du fått det.
Jordi har rett, ikke tenk på det.
Det er pappa, ikke Jordi.
Jeg rister brød.
Ok.
På tide å dra.
Har du alt?
Briller, badedrakt, tannbørste?
Tannbørste.
Jeg visste det.
Jeg finner den ikke.
Jeg vet ikke hvor...
- Jordi. - Ja?
Hun føler det er noe som ikke stemmer mellom oss.
Det er det jo. Ikke sant?
Hva om vi tar en pause disse dagene?
Jeg blir ferdig på skolen, dere tar en ferie...
Vi setter alt på pause? Later som om alt er greit?
I medisin lærer man om triage
og hvordan man takler det umiddelbare traumet.
Det betyr ikke at alt annet forsvinner.
Så vi kan ta noen dagers pause.
Men...
Jeg vet ikke hvilken forskjell en pause vil utgjøre.
Det betyr noe for Harper.
Jeg vil bli med, men må bli ferdig her. Ok?
Samme hva som skjer, må Harper vite at du er faren hennes.
- Si ha det til mamma. - Ha det til mamma.
- Den blir aldri gammel. - Nei.
God tur. Ring når dere er fremme. Jeg elsker dere.
Elsker deg også.
Her er elevvurderingene.
Om du ikke kommer på noe, bare si at de må følge bedre med.
Det gjelder alle barn som har eksistert.
Ok.
Jeg vet at du har vondt. Jeg er her for deg.
På hvilken måte?
- Hva... - Jeg bare spør på hvilken måte?
Siden du hindret meg fra å få jobben.
Jeg tror kanskje at sorgen gjør deg paranoid.
Ikke vær sånn.
Jeg ble spurt om min ærlige mening om din egnethet. Så jeg ga den.
- Fint å vite hva du tenker om meg. - Kom igjen, Erin.
Jeg gjorde alt for å hjelpe deg med intervjuet.
Du kom sent i en jævla strand-T-skjorte
og oppførte deg som om det var andres feil.
- Ikke tenk på meg lenger. - Jeg gjør det.
Du slipper meg aldri inn.
Jeg må gå.
Hun kunne fokusert mer i timen, men ellers har hun hatt et bra år,
og jeg håper hun får en bedre sommerferie.
- Ok. - Takk.
Mrs. Carter.
Hvordan går det med Dylan?
Bra.
Karakterene hans har blitt bedre, men det er litt igjen å gå.
- Men han har blitt bedre. - Ja.
Takk.
For mye av det er takket være deg.
Hvordan går det i matte?
Han...
Jeg kan ikke gjøre dette.
Jeg ga vennen din muligheten til å gå, og jeg er lei for det som skjedde,
og jeg er klar over hvor vanskelig dette må være for Ana og Rafa...
Nei, du får ikke si navnene deres.
Ikke avbryt meg når jeg truer deg. Jeg er ikke toppen av næringskjeden.
Jeg har økonomisk ansvar overfor de som står over meg.
Og de er mye mindre rimelige enn meg.
- Jeg later ikke som om ingenting skjedde. - Hvorfor ikke?
Jeg skal ikke engang spørre deg hva du gjorde der.
For meg er dette blanke ark.
- Gå videre. - Ellers?
Jeg tror du vet det. Du fikk besøk i morges, ikke sant?
Neste gang kommer de hjem til deg en natt
og skyter datteren din først
fordi barn kan lage mye lyd når de blir skremt.
Og etter det, deg og mannen din.
Så ransaker de huset ditt så det ser ut som et ran som gikk galt.
Og herregud, Erin, disse menneskene
er dyr.
Om du kommer nær familien min...
Jeg vil ikke gjøre det.
Skjønner du?
Jeg prøver bare å håndtere situasjonen.
Jeg vil beskytte deg.
Så vær så snill. Hvordan går det i matte?
Han er bedre.
Han må bare øve og fokusere litt mer.
Alt i alt er han en veldig snill og følsom gutt
med en lys fremtid i vente, om han lærer seg å jobbe hardt.
Jeg håper han gjør det.
Takk for all hjelpen din.
Ha en fin sommer.
La oss ikke gjøre dette igjen.
Hallo.
Vi er Mr. og Mrs. Davidson.
Sønnen vår er Dean.
Mr. og Mrs. Davidson, hallo.
- Hei. - Hei.
Hvordan går det med Harper?
Foreldrene mine skjemmer henne bort.
- Blodårene hennes er fulle av iskrem. - Hva med deg?
Jeg er gammel nok til å kjøpe is.
Jordi.
Hvordan har du det?
Jeg vil være lei meg for Emilio,
men jeg er så jævla sint.
Jeg vil bare si at jeg...
Jeg er lei for det, og...
Ikke legg på.
Ok?
Jeg vet ikke hva jeg skal si, men ikke legg på.
Er du der?
- Du ba meg om å ikke legge på. - Ja.
Ja, det gjorde jeg.
Beklager, Jordi. For alt.
- Si til Harper at jeg ringer i morgen. - Ok.
God natt, Mrs. Carter.
God natt, Mr. Collantes.
Erin. Hallo!
Dørklokka di funker ikke. Skal du invitere meg inn?
Ja, visstnok.
- Du ser forferdelig ut. - Takk. Vil du ha...
Jeg var ikke frekk. Jeg skulle ønske jeg var det.
Det er fyrverkerifestival i kveld, og det blir tøft for Ana.
Greit. Hvorfor det?
Fordi det var der Emilio fridde til henne. Følger du med på livet til naboene dine?
Ja, de nevnte det sikkert. Jeg tenkte ikke over det.
Hun vil til baren der han fridde. De arrangerer en stor temafest.
- Hun vil samle en liten gruppe. - Penelope, jeg vil ikke ut.
Det er sånt folk gjør, Erin. Vi samles i slike tider.
- Det er en fin idé. - Jeg organiserer kjolene.
- Hvilke kjoler? - Du får se.
Mente Jordi at han ville selge huset?
Ja.
Det passer fryktelig dårlig å selge nå.
Ok. Ja.
Flott. Kan du ikke dra til helvete, så ses vi senere.
Selvsagt.
Og ikke bekymre deg, det blir bedre.
Ja.
Pokker.
- Hallo. Er du Olivia Thorne? - Ja.
Hei. Jeg heter Kate Jones. Jeg er en gammel venn av Erin Carter.
Jaså? Hallo. Hyggelig å møte deg.
Hyggelig å treffe deg. Beklager at jeg kommer så brått,
- men jeg vet at du jobber med henne. - Ja. Har det skjedd noe?
Nei, beklager. Jeg gjør dette baklengs.
Jeg er på jobbreise og vil gjerne møte henne,
men jeg vet ikke hvor hun bor.
- Har du prøvd å ringe henne? - Ja, jeg har et gammelt nummer.
Sannheten er at vi kranglet, og jeg er her fordi jeg vil ordne opp.
Jaså?
Erin kan være litt sta noen ganger.
Ja. Mer enn litt.
Beklager, jeg finner ut av det. Takk.
Jeg skulle sette på noe vann.
Så hyggelig. Takk.
Flott. Kom inn.
Takk. Fin hage.
Hvordan kjenner du Erin?
- Vi jobbet sammen for noen år siden. - Som lærere?
Lærere? Ja.
Vi var ganske nære en stund.
- Erin er Erin. - Ja.
Så leste jeg nyhetsartikkelen om det som skjedde med henne på matbutikken.
Jøss, ja.
Det var veldig skremmende for henne og datteren.
Harper.
- Ja. - Hvordan har hun det?
Det er så lenge siden jeg har sett henne.
Hun er så søt. Hun er smart, morsom. Vi er veldig nære.
Beklager, jeg forstår fortsatt ikke hvorfor du kom for å se meg.
Jeg har mange dårlige ideer,
og en av dem var å overraske Erin på skolen.
Men da jeg kom dit...
- Skoleferie, selvsagt. - Akkurat.
Da jeg spurte rundt, sa alle at det var deg jeg måtte snakke med.
Olivia Thorne, sekretær, hemmelighetsholder.
Det er meg.
Jeg kan ikke dele ut personlige opplysninger,
men jeg kan gi henne nummeret ditt.
Jeg ville overraske henne.
Dessverre er det ikke noe jeg kan gjøre.
Ja, så klart. Jeg forstår.
- Er det barna dine? - Ja. Tvillingene.
Dynamisk duo.
De skal se på fyrverkeriet med faren sin i kveld.
Hvilken er favoritten din?
Jeg elsker begge like mye.
Selvfølgelig, men om du måtte velge.
Jeg kan ikke.
Huset ditt brenner, du har bare tid til å redde én, hvilken?
Da ville jeg...
Jeg ville blitt og brent...
Du lar begge dø istedenfor å ta en vanskelig avgjørelse?
Du er en ufølsom liten ku.
Jeg syns du bør dra.
Jeg syns du bør sjekke røykvarslerne.
Jeg mener det.
Vi er ikke ferdige, Olivia.
Vil du ringe politiet? Nei. Selvsagt ikke.
For når de kommer hit, er jeg borte.
Og nå vet jeg hvor du bor.
Og jeg ser at du tenker at kanskje hun bare tuller.
Kanskje hun har en merkelig form for humor.
Kanskje det.
Jeg har også kranglet med Erin, og Harper er borte
på ferie med faren sin, så jeg syns du bør dra nå.
Jeg syns du bør ringe henne. Gjøre det godt igjen.
Og så tror jeg det er best om du forteller meg hvor hun er.
Du tar tusen valg hver dag, Olivia.
Ikke gjør feil her.
Jeg mener,
tenk på lille Lily og Luca.
Jeg sa ikke hva de heter.
Jeg vet det.
Overraskelse.
Takk for at du kom i kveld.
Selvsagt.
Det er typisk Emilio.
Han står på kne, og jeg kan ikke si ja fordi...
- Ingen ring? - Ingen ring.
Men han hadde en bilring.
Så de første to månedene av forlovelsen brukte jeg denne.
Vil dere ha ansiktsmaling?
Nei, takk.
Det går bra.
Vel...
Det er en sånn dum ting som Emilio ville gjort.
Ok, la oss gjøre det.
Men vær forsiktig, huden min er veldig følsom.
Erin! Hei.
- Jeg er opptatt. - Jeg har prøvd å ringe deg.
Jeg vet det. Jeg håpte du tok hintet da jeg ikke svarte.
Jeg beklager måten jeg oppførte meg på, og jeg vil gjerne møte deg.
Ansikt til ansikt. For å si unnskyld.
Hør her, det går bra.
Det nye semesteret blir en ny start.
Vi legger dette bak oss.
Hvor er du nå?
Jeg er på Rapture-baren, men vi kan møtes en annen gang.
Ja, så klart.
Takk for at du er så forståelsesfull.
Jeg er virkelig lei for det.
Beklager.
Det er skremmende å skulle oppdra Rafa alene.
Det går bra. Du er ikke alene.
Nei, det er...
Alle er så snille mot meg.
Som deg, Penelope.
Selv señor Lang, han tok kontakt og sa han ville hjelpe.
Daniel?
Hjelpe deg med hva?
Han vil betale for Rafas skolegang.
Nei, Ana, hør på meg. Du kan ikke la ham hjelpe deg.
Det går bra.
- Det viser hvor mye... - Du forstår ikke.
Ikke la ham komme nær familien din. Hører du meg?
Han vil bare hjelpe.
Han sa han hjalp deg før, og nå skal han hjelpe oss.
Ikke vær redd.
Dylan, ut! Jeg må ta en telefon. Gå og se på Diablos.
Kom igjen, vi går.
Nå hører du på meg! Når får jeg forsendelsen?
Hvorfor er den så sen?
Vi har folk som venter på den.
Ingen unnskyldninger.
Du burde ikke ha kommet hjem til meg.
Vi har visst et kommunikasjonsproblem.
Hvilken del av "gå din vei" var det du ikke forsto?
Moses har vært i spesialstyrkene.
Så jeg må stille spørsmålet,
hvem faen er du, Mrs. Carter?
Jeg er Emilios venn, og du får ikke kjøpe deg ut av dette.
Ana er takknemlig for at mannen som drepte mannen hennes kunne gi litt penger
til sønnens skolegang. Du slipper ikke unna med det.
Under omstendighetene tenkte jeg det var...
Vent. Ikke gjør det!
- Nei! - Ikke gjør det!
Sønnen min er på vei hit med alle vennene sine.
Du slipper ikke unna.
Det handler ikke om meg.
Jeg vil ikke at sønnen min finner meg død. Hva tror du det gjør med ham?
- Hold kjeft! - Du får ikke vennen din tilbake.
Du ødelegger bare Dylans liv og lager enda et foreldreløst barn.
Hva slags lærer er du?
- Kan jeg låne toalettet? - Der borte.
FEM TAPTE ANROP
Jeg kunne ikke si det før, men en kvinne leter etter deg.
Kate Jones. Hun truet barna mine...
Jeg måtte si hvor du var. Beklager, Erin. Hun skremte meg.
Skal du ikke si hei?
- Jeg trodde du var død. - Jeg vet hva du trodde.
Hvor er hun?
Hun er ikke hjemme.
Jeg spurte ikke hvor datteren min ikke er. Jeg spurte hvor hun er.
Ikke gjør det.
Du er rask, men jeg var alltid raskere.
- Hvor faen er datteren min? - Hun er sammen med faren sin.
- Det er umulig fordi faren hennes er død. - Jeg mente mannen min.
Du er lærer, ikke sant?
Så du vet forskjellen på: "Hvem er datteren min sammen med?"
og: "Hvor er datteren min?"
Hun er hos foreldrene hans i Canyelles.
De er på stranden.
Ok?
Rolig.
Vær så snill.
Kan jeg få en whisky?
Ren.
Har du slåss?
Ja.
Vant du?
Nei, jeg tror ikke det.
- Er du full? - Hva?
Er du full?
Bra. Da kan du kjøre.
Men ikke kledd sånn.
Jeg har skift i bilen.
Legg igjen telefonen.
Etter deg.
Sakte.
Behold vekslepengene.
Rett frem.
Jeg hadde ikke dratt om jeg visste at du levde.
Jeg ba deg kjøre, ikke snakke.
Jeg skal ta henne tilbake, Kate.
Unnskyld, Kate, Erin, hva skal jeg kalle deg her?
Erin går bra.
Kate kledde deg bedre. Men det var vel også løgn?
Jeg er lei for det som skjedde, Lena.
Jeg tviler ikke på at du er det. Spesielt akkurat nå.
Jeg planla aldri at ting skulle ende slik.
Hvor er stranden, Erin?
Fordi jeg er ganske sikker på at dette ikke er veien til Canyelles.
Det er det ikke.
Men jeg vil vise deg noe.
Jeg ser etter en grunn til å skade deg.
- Du bør faen ikke gi meg en. - Ok.
Jeg gjemte gullet her.
- Harwich-gullet? - Ja.
Kjør inn til siden.
- Hvor langt? - Åtte til ti kilometer.
Spør hun om meg?
Hun...
Jeg trodde du var død.
Hva sa du til henne?
Jeg sa at jeg var moren hennes.
Hva?
Faen!
Unnskyld.
Jeg er lei for det.
Ok.
Vis meg hvor det er.
Skru av motoren.
Gi meg nøklene.
Åpne døra.
Legg hendene på hodet.
Og vent.
Gå sakte ut av bilen på tre. Én, to,
tre.
Bra.
Hvor er det?
Det er der oppe.
Gå.
Hvor faen er det?
Der.
Det er et hull mellom steinene.
Er det et hull mellom steinene?
Jeg ville ikke trodd noen andre, men du er faen meg utrolig.
Margot trodde du tok det.
- Jeg trodde politiet hadde det. - Nei, hun hadde rett.
- Hun kom for å finne det. - Hvorfor ga du henne det ikke?
Fordi hun aldri var diskré.
Hun hadde blitt tatt i å bruke det etter noen uker.
Du vet hun ikke ville holdt navnet mitt hemmelig.
Var du redd hun ville ødelegge det nye, vakre livet ditt?
Jeg var redd.
Var du redd?
- Så du drepte henne. - Hun prøvde å drepe meg først.
- Du knuste hjertet hennes. - Hun sa hun aldri likte meg.
Hun elsket deg, for faen.
Vi elsket deg begge to.
Kom igjen, hent det.
Kom igjen.
Herregud.
Legg det her oppe.
Ikke rør deg.
Du vil virkelig ikke ta meg med til Canyelles.
Det spiller ingen rolle. Jeg vet hvor du bor.
Jeg kan dra dit og vente på Harper.
Eller du kan ta det og dra.
Det er noen millioner, du kan få et godt liv...
Tror du datteren min er til salgs?
- Nei, jeg mente ikke det. - Det er hun ikke.
- Hvorfor har du ikke gjort noe med dette? - Politiet kunne funnet oss.
Jeg var redd de ville ta henne fra meg og kunne ikke ta sjansen.
- Og jeg følte... - Hva følte du?
Jeg følte skam for det jeg gjorde mot deg og Margot. Jeg ødela livene deres.
Ja, det var jobben min, men det gjør det ikke riktig.
Jeg vet at hun er datteren din, men jeg elsker henne mer...
Faen ta deg.
Tekst: Trine Friis