Odihnească-se în pace. Nu îl vom uita!
Îi invit pe Ana, soția lui Emilio,
și pe Rafa, fiul ei, să-și ia rămas-bun.
Domnul să vă binecuvânteze! Amin!
E în ordine, tată.
Da.
CU PROFUNDĂ COMPASIUNE DANIEL ȘI DYLAN LANG
Acum câteva zile, beam bere și jucam petanca...
Da, știu.
- Condoleanțe, Jordi. - Mulțumesc.
Dacă pot să vă ajut cu ceva...
Probabil că vom vrea să scoatem casa la vânzare.
Să mai discutăm despre asta.
Nu vreau să vindem casa.
Nu e...
Discutăm doar.
Vânzările nu merg bine acum.
Du-te să vezi dacă Rafa se simte bine!
Bine.
Bine. Du-te!
Mergem?
Uite cum facem.
Da.
Ia-ți câteva zile libere.
Pleacă undeva.
Du-te cu Harper!
Mergeți la părinții tăi!
- Nu e o idee rea. - Nu?
Vă va prinde bine.
Ana!
- Harper mai are cursuri. - Doar o zi și e gata semestrul.
Trebuia să-l protejați de bande!
- Nu mă atinge! - Fii calmă!
- Ești un mincinos! - Ajutați-o!
- De ce ai venit? - Sunt bine.
Ies puțin.
Dle inspector Tabarez, Emilio a pomenit un nume...
Daniel Lang?
Nu știu. Poate că merită cercetat.
O profesoară nu ar trebui să intervină în asemenea probleme.
Mergeți! Fiți alături de familie!
Lăsați bârfele!
Ce faci?
Alte teme de casă? Credeam că se termină școala.
Îi scriem lui Rafa. Un puști din anul meu. I-a murit tatăl.
Da, am văzut la știri.
- Nu știam că sunteți prieteni. - Nu suntem.
Nu știu.
Dna Carter ne-a pus să-i scriem lui Julie când i-a murit bunica...
Frumos din partea ei!
Puștiul și-a pierdut tatăl. Nu cred că un desen prost
îi va alina suferința.
Scuză-mă!
Termină-l! E un gest foarte frumos.
Ce-i asta?
Nu-mi dai cereale dulci la micul-dejun.
Pleci în vacanță. E o zi specială.
Nu te deranjează?
E un mic-dejun cu cereale. Să nu exagerăm.
- Duc restul lucrurilor în mașină. - Sigur.
Ne întoarcem, nu?
Sigur că da. Sunt câteva zile.
Îi vedeți pe bunici, veți merge la plajă.
Petreci timp de calitate cu tata.
- Asta pentru că i-ai spus tatei adevărul. - Sigur că nu.
- Nu tu ești problema. Te asigur. - Deci există o problemă?
Mi-ai cerut cereale cu ciocolată tot anul, iar acum le-ai primit.
- Jordi are dreptate. Nu exagera. - E tata, nu e Jordi.
Îmi fac pâine prăjită.
Bine.
E timpul să plecăm.
Ai luat tot?
Ochelari, costum de baie, periuța?
- Periuța de dinți. - Știam eu!
Nu-l găsesc nicăieri!
Nu știu unde...
- Jordi! - Da?
Simte că lucrurile nu merg bine între noi.
Are dreptate, nu?
Da. Ce-ar fi să ne luăm aceste zile,
eu termin școala, voi vă luați o vacanță...
Punem totul pe pauză și ne prefacem că e roz?
Am învățat cum se face triajul la Medicină
și cum să faci față traumelor imediate.
Asta nu înseamnă că tot restul dispare.
Sigur, ne luăm câteva zile.
Dar...
nu știu cu ce ne va ajuta o pauză.
O va ajuta pe Harper. Aș veni cu voi, dar trebuie să termin.
Bine?
Indiferent ce e cu noi, Harper trebuie să știe că ești tatăl ei.
Salut-o pe mama!
O salut pe mama.
- Nu te saturi de gluma asta. - Așa e.
Drum bun!
Sunați-mă când ajungeți! Vă iubesc!
Și noi.
Iată evaluările elevilor.
Dacă te blochezi, spui că s-au descurcat, dar să fie mai atenți.
Asta se aplică mereu la orice elev.
Bine.
Știu că suferi și... îți sunt alături.
În ce sens?
- Cum... - În ce sens?
Doar mi-ai tras-o o dată și n-am obținut postul.
Bine. Probabil că durerea te face paranoică.
Nu face asta!
Mi s-a cerut părerea personală despre tine, iar eu le-am dat-o.
- E minunat să știu ce simți. - Haide, Erin!
M-am dat peste cap să te ajut cu interviul.
Și ai ajuns târziu și îmbrăcată în tricou de plajă,
dar toți ceilalți au fost de vină pentru eșecul tău.
- Nu-ți mai face griji pentru mine. - Ba da.
Nu te lași ajutată!
Trebuie să plec.
S-ar putea concentra puțin mai mult, dar a avut un an bun.
Sper să aibă parte de o vară minunată.
- Bine. - Mulțumim.
- Da.
Dnă Carter.
Cum merge Dylan?
Bine.
Notele lui s-au îmbunătățit, dar mai e de lucru.
- Dar a progresat. - Da.
Mulțumesc.
Mare parte se datorează meditațiilor tale.
Cum e la matematică?
Este...
Nu pot face asta.
I-am dat amicului tău toate ocaziile posibile pentru a renunța
și regret amarnic cele întâmplate.
Îmi dau seama cât de greu le e Anei și lui...
Ba nu. Și n-ai dreptul să le spui numele.
Erin! Nu mă întrerupe când te ameninț!
Nu sunt în topul lanțului trofic.
Am responsabilități fiscale către superiorii mei.
Sunt mai puțin rezonabili decât mine.
- Nu pretind că nu s-a întâmplat nimic. - De ce?
Nici n-am să întreb ce căutai acolo.
Din punctul meu de vedere, o luăm de la început.
- Mergi mai departe! - Sau?
Cred că știi. Ai avut parte de o vizită dimineață, nu?
Data viitoare, te vor vizita pe timp de noapte...
și-ți vor împușca fata mai întâi,
pentru că micuții fac mult zgomot când sunt speriați.
Apoi pe tine și pe soțul tău.
După care îți vor întoarce casa pe dos, ca să pară un jaf.
Și, Doamne, Erin! Oamenii ăștia...
sunt animale.
Dacă te apropii de familia mea, jur că...
Nu vreau să fac asta!
Înțelegi?
Încerc să rezolv această problemă.
Vreau să te protejez.
Deci...
Spune-mi, te rog, cum se descurcă la matematică.
A progresat.
Trebuie să exerseze și să se concentreze mai mult.
E un băiat foarte bun și sensibil
și-l așteaptă un viitor strălucit, dacă va munci.
Sper s-o facă.
Mulțumesc.
Pentru tot ajutorul.
O vară frumoasă, Erin!
Hai să nu mai facem asta!
Bună!
Suntem dl și dna Davidson.
Fiul nostru e Dean.
Bună ziua, doamnă și domnule Davidson!
- Bună! - Bună!
Ce face Harper?
Părinții mei o răsfață pe Harp non-stop.
Are arterele pline de înghețată.
- Dar tu? - Sunt mare și-mi iau singur înghețată.
Jordi!
Cum te simți?
Vreau să fiu trist pentru Emilio,
dar sunt al dracului de furios!
Voiam să spun...
că-mi pare rău pentru tine.
Și...
Nu închide.
Bine?
Nu știu ce să spun, dar nu închide.
Ești acolo?
- M-ai rugat să nu închid. - Da.
Așa e.
Îmi pare rău, Jordi. Pentru tot.
Spune-i lui Harper că o sun mâine.
Bine.
Noapte bună, dnă Carter!
Noapte bună, dle Collantes!
Erin! Bună!
Nu-ți merge soneria. Mă inviți înăuntru?
Da, așa se pare.
- Arăți îngrozitor. - Mulțumesc. Vrei...
Nu am spus-o ca pe o insultă... deși mi-aș dori.
E festivalul de artificii în centrul orașului,
iar Anei îi va fi foarte greu.
Da, sigur. Dar... de ce?
E locul unde Emilio i-a cerut mâna cu mulți ani în urmă...
Nu ești atentă la viața vecinilor?
Da, sigur au vorbit despre asta, dar nu mi-am luat notițe.
Vrea să meargă la barul unde i-a cerut mâna.
Organizează o petrecere tematică.
- Vrea să fim mai mulți. - Penelope, nu sunt pregătită să ies.
Asta face o comunitate. Ne adunăm în momente ca ăsta.
E o idee minunată.
Mă ocup eu de rochii.
- Ce rochii? - O să vezi.
Vorbea serios Jordi despre scoaterea casei la vânzare?
Da.
Nu e o perioadă bună pentru vânzarea casei.
Bine... Da.
Grozav! Ce-ar fi să dispari și să ne vedem mai târziu?
Sigur.
Nicio grijă, va fi mai bine.
Da.
Fir-ar să fie!
Bună! Ești Olivia Thorne?
Da.
Bună! Mă numesc Kate Jones. Sunt o veche prietenă a lui Erin Carter.
Da!
Bună! Încântată!
Mă bucur să te cunosc. Scuze că am apărut așa,
dar știu că lucrezi cu ea.
Da. S-a întâmplat ceva?
Nu, scuză-mă! Am pornit cu stângul.
Sunt în oraș cu serviciul și voiam să mă întâlnesc cu ea,
dar mi-am dat seama că habar nu am unde locuiește.
- Ai încercat s-o suni? - Am un număr mai vechi.
Adevărul e că ne-am distanțat
și voiam să repar cumva lucrurile.
- Înțeleg. - Erin poate fi cam încăpățânată uneori.
Da. Mai mult de atât.
Îmi pare rău, Olivia, mă descurc eu. Mulțumesc.
De fapt, urma să fac un ceai.
- Ce drăguț! Mulțumesc. - Grozav. Intră!
Mulțumesc. Frumoasă grădină!
De unde o știi pe Erin?
Am lucrat împreună acum câțiva ani.
Ca profesoare?
Profesoare? Da.
Am fost destul de apropiate o vreme.
- Erin e Erin. - Așa e.
Am citit apoi într-un articol ce a pățit la supermarket.
Doamne!
- A fost îngrozitor pentru ea și fiica ei. - Harper.
- Da. - Ce mai face?
A trecut mult timp de când n-am mai văzut-o.
E o comoară.
E isteață, amuzantă. Suntem foarte apropiate.
Scuze, dar tot nu înțeleg cum ai ajuns la mine.
Am multe idei proaste, Olivia,
iar una dintre ele era s-o surprind pe Erin la școală.
Când am ajuns acolo...
- E vacanță. - Da.
Toți cei cu care am stat de vorbă m-au trimis la tine.
Olivia Thorne, secretara școlii, păstrătoarea secretelor.
Eu sunt.
Desigur, nu-ți pot da datele ei personale, dar îți dau numărul ei cu drag.
Chiar voiam s-o surprind.
Din păcate, am mâinile legate.
Da, desigur.
Înțeleg.
Sunt copiii tăi?
Da. Gemenii.
Un duo dinamic.
Au mers să vadă artificiile cu tatăl lor.
Care e preferatul tău?
- Îi iubesc la fel de mult. - Desigur! Dacă ai avea de ales.
N-aș putea.
Casa ta e în flăcări, dar ai timp să-l salvezi pe unul.
Pe care-l salvezi?
Nu aș...
Aș rămâne și aș arde...
Preferi să moară amândoi decât să iei o decizie dificilă?
Ești o vacă cu inimă de piatră, nu?
Cred că ar trebui să pleci.
Tu ar trebui să-ți verifici alarma de incendiu.
Vorbesc serios!
Nu am terminat, Olivia.
Vrei să suni la poliție? Nu. Sigur că nu.
Pe când vor ajunge ei, eu voi fi plecat.
Dar știu unde locuiești, așa că...
Probabil că te gândești că glumesc
sau poate am un simț al umorului bizar.
Probabil...
Și eu m-am distanțat de Erin, iar Harper e plecată
în vacanță cu tatăl ei, așa că ar trebui să pleci.
Eu cred că ar trebui s-o suni.
Să vă împăcați.
Apoi cel mai bine ar fi să-mi spui unde e.
Faci mii de alegeri zilnic, Olivia.
Nu o face pe cea greșită acum.
Adică...
Gândește-te la micuții Lily și Luca.
- Nu ți-am spus numele lor. - Așa e.
Surpriză.
Mulțumesc că-mi ești alături.
Normal că sunt.
E tipic lui Emilio.
Se pusese în genunchi, dar nu am acceptat fiindcă...
- Fără inel? - Fără inel.
Dar avea la el un inel de breloc.
În primele două luni de logodnă, am purtat asta.
Vă pictez pe față?
- Nu, mulțumim. - Nu.
Ei bine...
E o prostioară pe care Emilio ar fi făcut-o.
Bine. S-o facem, atunci.
Bine. Dar cu grijă! Am pielea foarte sensibilă.
Erin! Bună!
Sunt ocupată.
Am mai încercat să te sun.
Da, și speram să-ți dai seama de prima dată.
Îmi pare rău pentru cum m-am comportat și aș vrea să ne vedem.
- Ei bine... - Față în față. Ca să-mi cer iertare.
Ascultă, e în regulă.
O vom lua de la capăt, dar altfel.
Să lăsăm totul în urmă.
Unde ești acum?
Sunt la Rapture,
dar e un eveniment privat. Putem lăsa pe altă dată?
Da, desigur.
Mulțumesc pentru...
înțelegere.
Chiar îmi pare rău, Erin.
Îmi pare rău.
Mă îngrozește că-l voi crește singură pe Rafa.
E în ordine. Nu vei fi singură.
Nu, e...
Toată lumea e amabilă cu mine...
Tu, Penelope...
Chiar și dl Lang m-a contactat și dorește să mă ajute.
Daniel?
Ce...
Cu ce să te ajute?
Să plătească educația lui Rafa.
Nu, Ana, ascultă-mă!
Nu-l lăsa să te ajute.
E în ordine.
- Îmi arată... - Nu înțelegi.
Nu-l lăsa să se apropie de voi. Mă auzi?
Vrea doar să ajute.
Mi-a spus că a avut grijă de tine, iar acum va avea și de noi.
Nu-ți face griji!
Mulțumesc.
#PETRECERE
Dylan, ieși! Am de dat un telefon. Mergeți să vedeți costumațiile!
Să mergem, băieți!
Ascultă-mă! Când îmi vine marfa?
De ce e așa târziu?
Oamenii mei așteaptă.
Gata cu scuzele!
Nu trebuia să vii la mine acasă.
Se pare că avem o problemă de comunicare.
Care parte din „mergi mai departe” nu ai înțeles-o?
Moses a fost în Forțele Speciale.
Așa că trebuie să te întreb.
Cine mama dracului ești mai exact, dnă Carter?
Sunt prietena lui Emilio.
Și n-am să-ți permit să scapi așa ușor.
Ana e recunoscătoare
că ucigașul soțului ei o va ajuta cu bani
pentru educația copilului. Credeai că scapi cu asta?
În aceste circumstanțe, mi s-a părut chiar...
Stai! Nu!
- Nu! - Nu o face!
- Fiul meu va veni aici cu toți prietenii. - Nu te las să scapi basma curată.
Nu e vorba despre mine.
E vorba că fiul meu mă va găsi mort.
Cum îl va afecta pe unul de vârsta lui?
- Taci din gură! - Nu-ți va aduce amicul înapoi!
Va distruge doar viața lui Dylan.
Mai lași orfan un copil.
Ce hal de profesoară ești?
- Pot să folosesc baia? - E acolo.
OLIVIA CINCI APELURI RATATE
Nu-ți puteam spune înainte, dar te caută o femeie.
Kate Jones. Mi-a amenințat copiii...
Trebuia să-i spun unde ești. Iartă-mă, Erin. M-a speriat.
Nu mă saluți?
- Credeam că ai murit. - Știu ce credeai.
Unde e?
Nu e acasă.
Nu am întrebat unde nu e fiica mea. Ci unde e.
N-o face!
Ești rapidă, dar știi că eu am fost mereu mai rapidă.
Unde naiba e fiica mea?
E cu tatăl ei.
E imposibil. Tatăl ei e mort.
Mă refeream la soțul meu.
Ești profesoară, nu?
Deci cunoști diferența dintre „Cu cine e fiica mea?”
și „Unde e fiica mea?”
E în Canyelles. E cu părinții lui. Sunt la plajă.
Bine?
Ușurel.
Te rog.
Îmi dai un whisky, te rog?
Sec.
Te-ai bătut?
- Da. - Ai învins?
Nu cred.
- Ești beată? - Ce?
Ești beată?
Bine, înseamnă că poți conduce.
Dar nu îmbrăcată așa.
Am un schimb de haine în mașină.
Lasă telefonul!
După tine.
Ușurel.
Păstrează restul!
Înainte!
Dacă știam că mai trăiești, nu te lăsam acolo.
Ți-am spus să conduci, nu să vorbești.
O duc înapoi, Kate.
Scuză-mă, Kate, Erin. Cum să-ți spun?
Erin. Erin e în regulă.
Kate ți se potrivea mai bine. Dar și aia a fost o minciună, nu?
Îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat.
Nu mă îndoiesc. Mai ales acum.
N-am plănuit ca lucrurile să meargă așa.
Unde e plaja, Erin?
Pentru că sunt destul de sigură că ăsta nu e drumul spre Canyelles.
Nu e.
Vreau să-ți arăt ceva.
Caut o scuză să-ți fac rău, Erin.
- Nu-mi da una! - Bine.
Pe aici am ascuns aurul.
Aurul din jaful Harwich?
Da.
Oprește!
Cât de departe?
Opt sau nouă kilometri.
Întreabă vreodată de mine?
Ea...
Credeam că ai murit.
Ce i-ai spus?
I-am spus că sunt mama ei.
Cum?
Futu-i!
Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău!
Bine.
Arată-mi unde e!
Oprește motorul!
Și dă-mi cheile!
Deschide portiera ta!
Mâinile pe cap!
Și așteaptă!
Ieși încet din mașină la trei! Unu, doi...
trei.
Bun.
Unde e?
E acolo sus.
Mișcă!
Unde naiba e?
Acolo. E o adâncitură între pietre.
E o adâncitură între pietre?
Iisuse! Dacă era altul, nu-l credeam!
Dar tu? Ești cu adevărat de neprețuit.
Margot a știut mereu că tu l-ai luat.
- Eu credeam că l-a luat poliția. - Avea dreptate.
A venit după el.
- De ce nu i l-ai dat? - Margot n-a fost niciodată discretă.
Ar fi fost prinsă în câteva săptămâni, încercând să-l cheltuie.
Știi că le-ar fi dat numele meu.
Te temeai că-ți va distruge noua viață minunată?
Îmi era teamă.
Ție îți era teamă?
- Așa că ai ucis-o. - Ea a încercat să mă ucidă prima.
- I-ai frânt inima. - A zis că nu m-a plăcut niciodată.
Te-a iubit.
Amândouă te-am iubit.
Ia-l odată!
Mișcă-te!
Iisuse!
Pune-l aici!
Nu miști!
Nu vrei să mă duci în Canyelles, nu?
Nu are importanță. Știu unde locuiești.
Pot să o aștept să se întoarcă.
Sau să iei aurul și să pleci.
Sunt câteva milioane acolo, poți avea o viață bună...
Crezi că fiica mea e de vânzare?
Nu, n-am spus asta.
Nu e!
De ce n-ai făcut nimic cu el?
Ne puneam pe mine și pe Harper în pericol.
Mi-era teamă că o vor lua și că va ajunge la orfelinat.
Și mă simțeam...
- Cum? - Vinovată pentru ce v-am făcut.
V-am distrus viața.
Aceea a fost datoria mea, dar nu înseamnă că am procedat bine.
Știu că e fiica ta, dar o iubesc mai mult decât...
Du-te dracului!
Subtitrarea: Linda Pricăjan