Må han vila i frid och bli ihågkommen i många år.
Nu låter vi Ana, Emilios fru,
och hans son Rafa komma fram och ta farväl.
Gud välsigne dig. Amen.
- Det är okej, pappa. - Ja.
VÅRT DJUPASTE DELTAGANDE DANIEL & DYLAN LANG
- Nyss drack vi öl och spelade petanca... - Jag vet.
- Jag beklagar sorgen, Jordi. - Tack.
- Om det är nåt jag kan göra... - Vi ska antagligen försöka sälja huset.
- Det är nog nåt vi måste diskutera först. - Jag vill inte sälja huset.
Nej, det är inte... Vi pratar bara.
Det är ingen bra marknad just nu.
Du kan väl gå och titta till Rafa?
Okej.
Okej. Seså.
Ska vi gå?
Okej, Jordi, så här gör vi.
- Du. - Ja.
Du kan väl ta ledigt några dagar. Åka bort lite?
Ta med Harper. Träffa dina föräldrar.
- Det vore inte dumt. - Eller hur?
Det skulle göra er gott.
Ana.
Men Harper har skolan.
Det är bara en dag kvar.
Du borde ha skyddat honom.
- Rör mig inte! - Lugna dig!
- Du är en jävla lögnare. - Lugna dig.
- Att han har mage! - Det går bra.
Jag behöver lite tid.
Inspektör Tabarez, Emilio nämnde ett namn...
Daniel Lang? Det kanske är värt att kolla upp.
En lärare ska inte lägga sig i såna saker.
Gå nu.
Var med din familj.
Lyssna inte på skvaller.
Vad gör du? Har du läxor kvar?
- Jag trodde att terminen var slut. - Vi ritar kort till Rafa.
Han går i samma årskurs. Hans pappa dog.
Ja, jag såg det på nyheterna.
- Är ni vänner? - Nej.
Jag vet inte.
Mrs Carter bad oss göra det när Julies farmor dog, så...
Hon borde få en medalj.
Pojken har förlorat sin pappa.
Ett dåligt tecknat kort lär inte vara till nån tröst.
Förlåt.
Rita färdigt du. Det är en fin gest.
Vad är det här?
Jag får inte äta sockrade flingor.
Nej, men du ska ut och resa. Det är en speciell dag.
Är det okej för dig?
Det är bara flingor. Det behöver inte analyseras.
- Jag ska bära ut det här i bilen. - Okej.
- Vi kommer väl tillbaka? - Självklart. Det är bara några dagar.
Du får träffa farmor och farfar. Hänga på stranden.
Umgås lite med pappa.
- Det är för att du sa sanningen om mig. - Nej, naturligtvis inte.
- Du är inte problemet. Jag lovar. - Men det finns ett problem?
Du har bett mig om chokladflingor hela året, och nu får du det.
- Jordi har rätt. Överanalysera inte. - Pappa, inte Jordi.
Jag vill ha rostat bröd.
Okej.
Dags att åka.
Har du allt?
Glasögon, baddräkt, tandborste?
- Tandborsten. - Jag visste väl det.
Jag hittar den inte.
Jag vet inte var...
- Jordi. - Ja?
Hon känner att nåt är på tok mellan oss.
Det är ju sant. Eller hur?
Okej, men vad sägs om att ta de här dagarna...
Jag avslutar terminen och ni kan ta lite ledigt...
Ska vi trycka på paus? Inte låtsas om det?
Inom sjukvården får man lära sig triage
och att hantera det mest akuta först.
Det andra försvinner inte för det.
Så visst, vi kan ta ett par dagar.
Men...
...jag vet inte vad det gör för skillnad.
Det gör skillnad för Harper. Jag skulle följa med er om jag kunde.
Okej?
Oavsett vad som händer behöver Harper dig som pappa.
- Hallå. Säg hej då till mamma. - Hej då till mamma.
- Alltid lika roligt. - Verkligen.
Kör försiktigt. Ring när ni är framme. Jag älskar er.
Jag älskar dig också.
Här är elevomdömena.
Om du kör fast kan du bara säga att de måste koncentrera sig mer.
- Det gäller alla barn som nånsin funnits. - Okej.
Jag vet att du har det jobbigt, och... Jag finns här för dig.
På vilket sätt då?
- Vad... - Jag undrar bara.
Med tanke på att du sabbade min chans att få tjänsten.
Okej... Sorgen verkar göra dig paranoid.
Lägg av nu.
Jag blev tillfrågad om min uppriktiga åsikt och svarade.
- Bra att veta vad du anser om mig. - Kom igen, Erin.
Jag gjorde allt för att hjälpa dig.
Du kom för sent i en jävla T-tröja med strandmotiv
och betedde dig som om felet var alla andras.
- Du behöver inte oroa dig för mig mer. - Jo.
Du har aldrig släppt in mig.
- Jag måste gå. - Men...
Hon skulle kunna koncentrera sig mer, men hon har haft ett bra läsår.
Hoppas att sommarlovet blir ännu bättre.
- Okej. - Tack.
- Ja.
Mrs Carter.
Hur går det för Dylan?
Bra.
Betygen har förbättrats, men vi ska inte ropa hej än.
- Men det går bättre? - Ja.
Tack.
Det är tack vare privatundervisningen.
Hur går det med matten?
Han...
Det här går inte.
Din vän fick alla chanser att backa.
Jag beklagar verkligen det som hände,
och jag förstår att det är svårt för Ana och lilla Rafa.
Nej. Säg inte deras namn.
Var snäll och avbryt mig inte när jag hotar dig.
Jag är inte högst upp i näringskedjan.
Jag har ekonomiskt ansvar gentemot de jag har ovanför mig.
- Och de är inte lika resonliga som jag. - Jag kan inte låtsas som ingenting.
Varför inte?
Jag tänker inte ens fråga dig vad du gjorde där.
- För min del är allt glömt. Gå vidare. - Och annars?
Det tror jag att du vet. Du fick besök i morse, va?
Nästa gång dyker de upp en natt och skjuter din dotter först.
För barn för oväsen när de blir rädda.
Sen skjuter de dig och sen din man.
Sen stökar de till i huset, så att det ser ut som ett inbrott.
Herregud, Erin, de här människorna...
De är djur.
Om du ens tittar åt min familj, så...
Det är inget jag vill.
Förstår du?
Jag försöker bara hantera situationen.
Jag vill skydda dig.
Så, snälla du...
Hur går det med matten?
Allt bättre.
Han måste bara öva mer och koncentrera sig.
Överlag är han en vänlig och känslig pojke,
med en ljus framtid, bara han lägger manken till.
Det hoppas jag att han gör.
Tack. För all din hjälp.
Ha en bra sommar.
Låt oss inte göra om det här.
Hej.
Vi är mr och mrs Davidson.
Dean är vår son.
Mr och mrs Davidson. Hejsan.
- Hej. - Hej.
Hur mår Harper?
Mina föräldrar skämmer bort henne efter noter.
Hennes artärer är fullproppade med glass.
Och du, då?
Jag kan köpa glass själv.
Jordi...
Hur är det med dig?
Jag vill sörja Emilio,
men jag är så jävla förbannad.
Jag vill bara säga att jag...
Jag är ledsen för din skull, och...
Lägg inte på.
Okej? Jag vet inte vad jag ska säga, men lägg inte på.
Är du kvar?
- Du bad mig att inte lägga på. - Ja.
Det gjorde jag.
Jag är ledsen, Jordi. För allt.
- Hälsa Harper att jag ringer imorgon. - Okej.
God natt då, mrs Carter.
God natt, mr Collantes.
Erin. Hallå?
Dörrklockan funkar inte. Ska du bjuda in mig?
Ja, tydligen.
- Du ser hemsk ut. - Tack. Vill du ha...
Det var ingen förolämpning. Tyvärr.
Det är fyrverkerifestival i stadskärnan ikväll.
Det blir jobbigt för Ana.
Okej. Absolut. Men... varför det?
Det var där Emilio friade till henne för länge sen.
Bryr du dig inte om dina grannars liv?
De har säkert nämnt det nån gång. Det fastnade inte på minnet.
Hon vill gå till baren där han friade.
De ordnar nån sorts temafest. Hon vill samla ett litet gäng.
Penelope, jag orkar inte gå ut.
Erin, vid ett sånt här tillfälle måste man hjälpas åt.
Det är en fin tanke.
Jag ordnar klänningarna.
- Vilka klänningar? - Du ska få se.
Menade Jordi allvar med att sälja huset?
Ja.
Det är en dålig tid för det.
- Okej... - Ja.
Toppen. Dra åt helvete med dig nu, så ses vi sen.
Självklart.
Och oroa dig inte. Det blir bättre.
Ja.
Sablar.
Hej. Är du Olivia Thorne?
Ja.
Hej. Jag heter Kate Jones. Jag är en gammal vän till Erin Carter.
- Okej. Hej. Trevligt att träffas. - Detsamma.
Ursäkta att jag dyker upp så här, men jag vet att ni jobbar ihop.
- Ja. Har det hänt nåt? - Nej, förlåt. Jag rör till allt.
Jag är i stan i jobbet och hoppades få träffa henne,
men sen insåg jag att jag inte vet var hon bor.
- Har du ringt henne? - Ja, men numret är gammalt.
Sanningen är att vi blev osams. Jag kom hit för att jag vill reda ut allt.
Jaha.
Erin kan vara lite tjurskallig ibland.
Ja. Inte bara lite.
Förlåt. Jag löser det. Tack ändå.
Jag skulle faktiskt precis ta en kopp te.
- Vad snällt. Tack. - Toppen. Kom in.
Tack. Vilken fin trädgård.
Hur känner du Erin?
- Vi jobbade ihop för några år sen. - Som lärare?
Lärare? Ja.
Vi stod varann ganska nära ett tag.
- Erin är som hon är. - Ja.
Sen läste jag om det där som hände i matbutiken.
Ja, jisses.
Det var skrämmande för henne och hennes dotter.
Harper.
- Ja. - Hur mår hon?
Det var så länge sen jag såg henne.
Hon är helt underbar. Hon är smart och rolig.
Vi står faktiskt nära varann.
Ursäkta, men hur kom det sig att du sökte upp mig?
Jag får jämt dåliga idéer, Olivia.
En av dem var att överraska Erin på skolan.
Men när jag kom dit...
- Sommarlov. - Precis.
När jag frågade runt, sa alla att jag borde prata med dig.
Olivia Thorne, skolsekreterare, hemligheternas bevarare.
Det är jag, det.
Jag kan ju inte ge dig hennes uppgifter, men jag kan ge henne ditt nummer.
Jag vill överraska henne.
Jag kan tyvärr inte göra nåt annat.
Självklart. Jag förstår.
- Är det dina barn? - Ja. Tvillingarna.
Den dynamiska duon.
De ska se fyrverkerierna med sin pappa ikväll.
Vilken är din favorit?
Jag älskar båda lika mycket.
Ja, men om du var tvungen att välja?
Det kan jag inte.
Huset brinner och du hinner bara rädda den ena.
Vilken?
Då skulle jag... Jag skulle stanna och brinna...
Där ser man.
Skulle du hellre låta båda dö än fatta ett svårt beslut?
Du är en känslokall liten subba, va?
Du borde nog gå nu.
Och du borde kolla dina brandvarnare.
Jag menar det.
Vi är inte klara än.
Vill du ringa polisen? Nej. Naturligtvis inte.
För när de väl är här, är jag borta.
Och jag vet ju var du bor, så...
Jag ser att du tänker att hon kanske bara skämtar.
Kanske har hon ett udda sinne för humor.
Kanske, kanske...
Jag har också blivit osams med Erin och Harper är bortrest
med sin pappa, så jag tycker att du ska gå nu.
Jag tycker att du ska ringa henne.
Bli sams.
Och sen vore det bäst om du berättade var hon är.
Man fattar tusentals beslut varje dag, Olivia.
Fatta inte fel beslut nu.
Jag menar...
Tänk på Lily och Luca.
- Jag sa inte deras namn. - Jag vet det.
En överraskning.
Tack för att du kom ikväll.
Självklart.
Det låter som Emilio.
Han gick ner på knä och jag kunde inte säga ja för att...
- Ingen ring? - Nej.
Men han hade en dödskallering.
Så i början av vår förlovning bar jag den.
Vill ni få era ansikten målade?
Nej, tack.
Det är bra ändå.
Fast...
...det är nåt dumt Emilio skulle kunna göra.
Okej. Då gör vi det.
Okej, men var försiktig. Jag har känslig hy.
Erin! Hej.
- Jag är upptagen. - Jag har försökt ringa.
Jag vet. Jag hoppades att du skulle fatta vinken.
Jag är hemskt ledsen för det jag gjorde och skulle vilja träffa dig.
- Tja... - Öga mot öga. För att be om ursäkt.
Du, det är lugnt.
Den nya terminen blir en omstart.
Vi lägger det bakom oss.
Var är du nu?
På Rapture,
men det passar inte nu. Kan vi ta det en annan gång?
Ja, självklart.
Tack för att du är så förstående.
Jag är verkligen ledsen, Erin.
Förlåt.
Det är läskigt att behöva uppfostra Rafa ensam.
Lugn. Du är inte ensam.
Nej, det...
Alla är så snälla mot mig.
Du, Penelope...
Till och med señor Lang hörde av sig och erbjöd hjälp.
Daniel?
Vad...
Hjälp med vadå?
Han vill betala för Rafas skolgång.
Nej, Ana. Lyssna på mig.
Låt honom inte hjälpa dig.
Det är okej.
- Det visar att... - Du förstår inte.
Låt honom inte komma i närheten av din familj. Okej?
Han vill bara hjälpa oss.
Han sa att han hade hjälpt dig förut och nu vill han hjälpa oss.
Oroa dig inte.
Tack. Jag menar det.
#FEST@SANTA*DIWAS
Ut, Dylan! Jag måste ringa ett samtal. Gå och titta på Diablos.
Hallå. Kom, killar.
Lyssna på mig! När får jag leveransen?
Varför är den så sen?
Det är folk som väntar.
Inga fler ursäkter.
Du borde inte ha kommit hem till mig.
Vi verkar ha kommunikationsproblem.
Vad är det med "backa" som du inte förstår?
Moses har tillhört specialstyrkorna. Det föranleder frågan...
Vem fan är du egentligen, mrs Carter?
Jag är Emilios vän.
Du ska inte få köpa dig ur det här.
Ska Ana vara tacksam för att mannen som dödade hennes man ser till
att sonen får gå i skolan? Tror du att du kommer undan?
Med tanke på omständigheterna kändes det...
Vänta. Låt bli!
- Nej! - Låt bli!
- Min son är på väg hit med sina vänner. - Jag låter dig inte gå.
Det handlar inte om mig, utan om att min son skulle hitta mig död.
Vad tror du att det gör med nån i hans ålder?
- Håll käften! - Det ger dig inte din vän tillbaka.
Det förstör bara Dylans liv. Ännu ett barn förlorar en förälder.
Vad fan är du för en lärare?
- Får jag låna toaletten? - Ditåt.
OLIVIA 5 MISSADE SAMTAL
Erin, jag kunde inget säga förut, men nån letar efter dig.
Kate Jones. Hon hotade mina barn...
Jag var tvungen att säga var du var. Förlåt. Jag blev rädd.
Ska du inte hälsa?
- Jag trodde att du var död. - Jag vet det.
Var är hon?
Hon är inte hemma.
Jag frågade inte var hon inte är, utan var hon är.
Låt bli.
Du är snabb, men du vet att jag är snabbare.
Var fan är min dotter?
- Hon är med sin pappa. - Omöjligt. Hennes pappa är död.
Jag menade min man.
Du är lärare, va?
"Vem är min dotter med?" är inte samma fråga
som: "Var är min dotter?"
Hon är i Canyelles, hos hans föräldrar. De är på stranden.
Okej?
Ta det lugnt nu.
Snälla.
Kan jag få en whisky?
Utan is.
Har du slagits?
Ja.
Vann du?
Nej, det tror jag inte.
- Är du full? - Va?
Är du full?
Bra. Då kan du köra.
Men inte klädd så där.
Jag har ombyte i bilen.
Lämna mobilen.
Du först.
Långsamt.
Behåll växeln.
Rakt fram.
Jag hade inte lämnat dig om jag vetat att du levde.
Du skulle köra, inte prata.
Jag tar henne, Kate.
Ursäkta. Kate, Erin? Vad ska jag kalla dig?
Erin blir bra.
Kate passade dig bättre. Men det var också en lögn, va?
Jag är ledsen för det som hände, Lena.
Det tror jag säkert. Speciellt nu.
Det här var inget jag hade planerat.
Var är stranden?
För jag är rätt säker på att vi inte kör mot Canyelles.
Nej.
Men jag vill visa dig nåt.
Jag letar efter en ursäkt att göra dig illa.
- Du behöver inte ge mig nån. - Okej.
Jag gömde guldet här i närheten.
Från Harwich-stöten?
Ja.
Stanna.
- Hur långt? - En knapp mil.
Frågar hon nånsin efter mig?
Hon...
Jag trodde att du var död.
Vad sa du till henne?
Att jag var hennes mamma.
Va?
Helvete!
Jag är ledsen.
Okej.
Visa mig var guldet är.
Stäng av motorn.
Ge mig nycklarna.
Öppna dörren.
Händerna på huvudet.
Sitt kvar.
Kliv ut på tre, långsamt.
Ett, två, tre.
Bra.
Var är det?
Där uppe.
Sätt fart.
Var fan är det?
Där. I en hålighet mellan klipporna.
En hålighet mellan klipporna?
Hade det varit nån annan hade jag inte köpt det,
men du är fan helt jävla sanslös.
Margot var säker på att du hade det.
- Jag trodde att polisen hade det. - Nej, hon hade rätt.
Hon ville ha det.
Varför fick hon det inte, då?
För att hon aldrig var diskret av sig.
Hon hade åkt fast inom några veckor.
Hon hade dragit mig med sig i fallet.
Var du rädd för att hon skulle sabba ditt nya fina liv?
Jag blev rädd.
Blev du rädd?
- Så du dödade henne. - Först när hon försökte döda mig.
Du krossade hennes hjärta.
- Hon sa att hon aldrig gillat mig. - Hon älskade dig, för fan.
Det gjorde vi båda två.
Sätt fart, då. Ta fram det.
Rappa på.
Herregud.
Lägg det här.
Stå still.
Wow.
Du vill verkligen inte ta mig till Canyelles.
Men det kvittar ju. Jag vet var du bor.
Jag kan vänta på Harper där.
Eller ta guldet och dra.
Det är några miljoner. Du kan leva ett gott liv...
- Tror du att min dotter är till salu? - Nej, så menade jag inte.
Det är hon inte.
Varför har du inte använt det?
Vi kunde ha fått polisen efter oss.
De kunde ha tagit Harper. Jag ville inte riskera nåt.
Och jag...
Vadå?
Jag hade skuldkänslor för det jag gjorde mot er.
Jag förstörde era liv.
Visst, det var mitt jobb, men det gör det inte rätt.
Jag vet att hon är din dotter, men jag älskar henne mer än...
Dra åt helvete.
Undertexter: Love Waurio